Undersøgelser af dyrelWet i de arktiske fjorde. 27 



korroderede om end tildels tagne levende, men dog sikkert 

 at erkjende som obliqva. Til de af G. 0. Sårs nævnte loka- 

 liteter kan endvidere nævnes Kvænangen, hvorfra jeg i 1881 

 medbragte 2 stykker. 



140. B. cinerea /Iøller, 1. c. p. 86. — G. 0. Sårs 1. 

 c. p. 327, tab. 23, fig. 4. — Weinkauff, Catalog no. 148. 



Denne sjeldne art har Dr. Kranse fandet i 2 eksplr., 

 hvoraf det større, som er mindre vel konserveret, raaalernær 

 20 mm, det mindre 15 mm. Fra Kjosen har jeg medbragt 

 et yngre levende individ. Tidligere var kun et enkelt stykke 

 taget ved Vadsø af G. 0. Sårs. 



Visselig staar den meget nær canceïïata f. typica, men 

 der er dog en ejendommelighed vei skulpturen, fint men stærkt 

 indtrykte spiralfurer, som efter Frieles opfatning berettiger 

 den til at faa beholde sin selvstændige stilling, og herimod 

 vil jeg uden et større materiale ingen indvending gjøre. 



Det er vistnok hævet over enhver tvivl, at senere under- 

 søgelser vil indføre ogsaa B. nobilis Møller i Tromsøsundets 

 fauna; jeg har fundet et yngre eksplr. i Kjosen, ligesom den 

 i Kvænangsfjorden var ret hyppig. 



141. B> Scolaris Møller 1. c. p. 85. — G. 0. Sårs 1. c. 

 p. 229, tab. 16, fig. 9 (v. ecarinafa), tab. 23, fig. 5 (f. typica). 

 — Mørch, Prodromus no. 86. — Turriçula (Mont.) v. Scolaris 

 M. Sara, Bidrag p. 188 (ex parte). — Weinkauff, Catalog 

 no. 143. 



a. forma typica G. 0. Sårs. 

 Hid har Friele ført 6 ved Skatøren fundne eksplr., 

 hvoraf det største maaler 20 mm, men udtaler samtidig sin 

 tvivl, om det maaske alligevel kun er rugulata med uddrag- 

 ne spir. Det største af dem synes ved den næsten forsvin- 

 deude kjøl at danne en overgangsform til v. ecarinata, som 

 imidlertid endnu er mig fremmed in natura. 



142. B. rugulata „/Aøller" (fide Troschel), G. 0. Sårs 

 1. c. p. 230, tab. 23. fig 6. — Schneider 1. c, p. 65 (ex parte)' 



