Ünd«rs^g6laer af dyreUTet i de arktiske Qorde. 37 



Syd-England 47 mm; Sars angiver maximum til 35 mm. Af 

 mærkbare farvevarieteter har jeg kun bemærket følgende: 



1. Unicolor cinerea vel cinereo — fusca. 



2. Unicolor aurantiaca vel pallide flava. 



3. Unicolor alba. 



4. Cinereo — fusca fasciis spiralibus 2 albis. 



Medens den ensfarvede hvide form under sydligere bred- 

 der ofte er den eneraadende, er den derimod her nord yderst 

 sjelden; mere end 90 Vo tilhører varietet no. 1, den lysere 

 eller mørkere graabrune ; den baandede no. 4 er hyppig, 

 sjelden derimod den vakre orangegule. 



J). v. imbricata (Lam.) G. 0. Sarg. 

 Denne smukke form, der udvikler sig i roligt vand, fo- 

 rekommer ved Tromsø meget almindelig sammen med den 

 typiske, med de aller jevneste overgange til samme og i alle 

 dens farvevarieteter. Skulpturen er overordentlig vekslende, 

 idet de krusede costæ snart staar tæt over det hele skal, 

 snart er tilstede i et ganske lidet antal. Paa mange eksplr. 

 bemærkes kun en enkelt stærkt fremstaaende tyk læugdefold 

 midt efter den sidste vinding. 



157. Fyrene rosacea pouLo, G. 0. Sars 1. c. p. 251, tab. 

 16, fig. 1 — Holbølli Møller 1. c. p. 85 (Mangelia). — Loven 

 1. c. no. 78. — M. Sars, Beretning p. 189. — Id., Bidrag p. 

 42. {Columbelïa), — Danielssen lep 34. — Weinkauif, Ca- 

 talog no. 33 {Mitrella). 



var. lævior M. Sars. 



Allerede M. Sars gjør opmærksom paa, at den ved vore 

 kyster forekommende form ved sin glatte skal betydelig af- 

 viger fra den grønlandske, der, som mine 3 rigtignok slet kon- 

 serverede eksplr. udviser, har stærke længdefolder næsten over 

 den hele skal forbunden med en langt skarpere spiralstrie- 

 ring, end samme bemærkes hos mine talrige arktiske indivi- 

 der. Da den grønlandske vel bør betragtes som hovedfor- 



