Undersøgelser af dyrelivet i de arktiske fjorde. 43 



skulptur, som den udmærkede figur hos G. 0. Sårs udviser 

 b. v. carinata (Penn.) G. 0. Sårs. 



Denne med stærkere eller svagere spiralkjøle udstyrede 

 varietet er nærmest at betragte som et ungdomsvstadium, især 

 paa dybere og roligt vand, men kan ogsaa forme sig 

 som en virkelig lokalrace, saaledes som i Kjosen, hvor N. 

 despecta er yderst alm. men ikke stor, men navnlig omkring 

 Giæsvær ved Nordkap, hvorfra vi af handelsmand Holst har 

 faaet en vakker svite af en kortspiret, stærkt kjølet og tyk- 

 skallet form ; den m ere typiske despecta forekommer dog og- 

 saa her men naar ingen betydelig størrelse. 



162. Volutopsis norvegica Phmn., G. 0. Sarsl. c. p. 268, 

 tab. 15 fig, 1, a — b. — Loven 1. c. no. 75 (Tritonium). — 

 M. Sårs, Bidrag p. 39. — Danielssen 1. c. p. 34 (Fusus). — 

 Mørch, Prodromus no. 123. — Schneider, Kvænangens Mol- 

 lusker p. 67. — Friele, Norske Nordhavseksp. VIII, p. 8. 



Først i den sidste sommer (1885) er denne art ble ven 

 mig bekjendt som tilhørende Tromsøsundets fauna, idet jeg 

 først erholdt et ungt eksplr. (1. 59 mm) taget paa line i 

 Bakfjordens munding og senere et noget større fra c 50 f. 

 dyb udenfor Eamfjordnæs, begge levende men desværre, som 

 næsten al tid er tilfældet med denne smukke og fragile form, 

 meget beskadiget i skalmundingen. 



Skjønt fremdeles at betragte som en sjeldenhed er den 

 funden paa mange punkter i vor arktiske region; i bundskra- 

 ben kommer den yderst sjelden, de fleste eksplr. faaes paa 

 fiskernes liner. 



Engelske eksplr. adskiller sig ikke fra vore norske; Friele 

 mener, at den ikke naar en saa kraftig udvikling i den ark- 

 tiske region som i Nordsøen, men denne formodning holder 

 neppe stik. Det pragtfulde stykke, som jeg optog i skraben 

 i Kvænangen 1881 maaler 118 mm, og større tør den neppe 

 være funden andetsteds, nagtet jeg ikke har seet maal op- 

 givet for de største engelske individer, 



