grændsen for en Del Vertebrotera Udaredelse i Norge. 59 



jeg dog iütetsteds paatruffet den hverken i Salten eller paa 

 Helgeland. I Sverige synes den neppe at overskride den 62de 

 Breddegrad. 



14) Kajen (Corvus monedula L.) er ifølge Meddelelse 

 fra Professor Collett hos os ikke med Vished kjendt rugen- 

 de nordenfor Inderøen (64° N. B ), skjøndt et Individ erskudt 

 paa Grøtø (64,45°.) I Beieren har jeg et Par Gange havt An- 

 ledning til at iagttage den om Vaaren, hvor den ved Solø 

 (67° N. B ) spadserede om paa de netop optinede Agerstyk- 

 ker. Ifølge Meddelelse fra Gildeskaal skal den dernede slet 

 ikke være saa sjelden, navnligt siges den at indfiude signo- 

 genlunde regelmæssigt omkring Kirken (67°), hvor man dog 

 ikke med Sikkerhed har kunnet opgive mig at den hækker. 

 I Sverige skal den efter A. E. Holmgren ikke hække norden- 

 for den 6ude Breddegrad. 



lo) Det nordligste Sted, hvor Lærken (Alauda arvens is 

 L.) hos os optræder normalt hækkende, er Egnene om Salt- 

 tenfjord (67. 15° NB) Paa Bodømyren ligesom paa Fuske- 

 myren og andrestcds i Skjærstad er den saaledes aarvis Nor- 

 denfor er den paatruffet spredt og tilfældigt helt op til Pors- 

 anger (76,40°), uden at den dog nogetsteds høres til de der 

 normalt optrædende Â.rter I Sverige synes den at have om- 

 trent samme Udbredelse som hos os. 



16) Taanisvalen (Cypselus apus L.) forekommer hos 

 os ifølge Professor Collet ikke normalt hækkende nordenfor 

 den 66de Breddegrad. Vefsen synes altsaa hos os at være 

 Grændsen for den nordlige Udbredelse, i Rånen har jeg ial- 

 fald ikke paatruffet den. Enkelte forvildede Individer ere dog 

 blevne iagttagne helt op i Finmarken. For Sverige angi ves 

 den som temmelig almindelig til nordenfor Polarcirkelen, den 

 synes altsaa der at have en noget større udbredelse mod 

 Nord end hos os. 



Blandt Haklcespætterne synes flere netop i disse Egne 



