grændsen l'or en Del Vertebroters üdfcredelse i Norge 63 



kerhed kjender rugende hos os, synes aitsaa de 30 omkring 

 Polarkredsen at naa Grændsen for sin Udbredelse mod Nord 

 inden Landet. 



Ogsaa Reptilierne representeres af en Art, hvis nord- 

 lige Udbredelsesgrændse gaar op imod Polarkredsen. Det 

 er llugornien {Coluher herus L ), ora hvem Collett i sine Be- 

 mærkninger om Norges Reptilier ogBatrachier „(Chr. Vid. 

 Selsk. Forh. 1878) anfører: „Mod Nord er den endnu hyp- 

 „pig i Kystegnene i Namdalen samt i hele søndre Helgeland, 

 „i Nordland, ifølge en Meddelelse af Forstmester Berbom er 

 „den talrig paa Alstenø, iigesom i Mo Sogn i Rånen (66,20''), 

 „men gaar ikke op til Saltdalen eller Bodø." — Om dens 

 Forekomst paa Alsten har jeg for Tiden intet Kjendskab, 

 derimod synes Hugormen i Mo Sogn Iigesom idethele i Eg- 

 nene om Ranenfjorden for Tiden at maatte udslættes af Fau- 

 naen. I hele Sørranen og Hemnæs hax det saaledes trods 

 ivrige Efterforskninger været mig umuligt at opdrive nogen- 

 slags Besked om Hugormen, man kjendte neppe dens Navn 

 og vidste ikke om, at der fandtes nogen Orm og allermindst 

 nogen giftig. 



I Mo tyder flere Stedsnavne saasom „Ormlid" etc. 

 paa, at Hugormen tidligere der har forekommet, Iigesom man 

 ogsaa vidste at fortælle, at den i gamle Dage skulde været 

 almindelis mangesteds, især der ùvor „Kungsgraset"^ (Origa- 

 num vulgare) voxede yppigt i Krat og Lier. For Tiden vid- 

 ste man derimod intet om, at Hugorm skulde forekomme i 

 Mo, den almindelige Mening var, at den tidligere havde fore- 

 kommet der, men nu efterhaanden var blevet borte, og man 

 kunde heller ikke paavise mig et eneste Sted, hvor nogen 

 Orm i de senere Aar var blevet seet eller dræbt, thi et løst 

 Rygte om, at en Gjætergut lor kort Tid siden skulde have 

 seet en Orm i Lien ovenfor Selfors, der tidligere var nok- 

 som bekjendt som Tilhold for disse Dyr, fik jeg ikke senere 

 bekræftet. Hugormen synes aitsaa nu for Tiden at være ud- 



