Kaliforniai bogarász naplójából. 139 



Közép-Kalifornián a hatalmas Sieira Nevada („hóliegység") 

 húzódik keresztül, a legmagasabb hegycsúcsok (9—11,000 angol 

 láb) az egész éven át hóval vannak takarva ; itt a tél — megfe- 

 lelőleg a tenger színe feletti magasságnak — kemény, gyakori hó- 

 eséssel, a nyár enyhe, esőben szegény. Hatalmas tűlevelű fák, 

 közöttük a föld faóriásai, az úgynevezett kaliforniai vörösfenyő 

 („sequoia"), fehér és sárga fenyő, tamarák, továbbá számos lombos 

 fa nő a Sierra Nevada oldalain, a völgyekben cserjék és virágok 

 foglalnak el minden talpalatnyi helyet. 



A növényzet bujaságával, a légköri csapadék .mennyiségével 

 és a tél zordonságával fordított viszonyban áll a Tenebrionida fa- 

 jok száma ; ez utóbbi legk'sebb a Sierra Nevadában, jelentékenyen 

 nagyobb a csendes tenger partján, míg a tulajdoképeni Kolorado 

 puszta bogártaunájának jellemző részét a lenebrionidák képezik. 



A család óriásait Kaliforniában a polyn"iorph Eleodes (a pa- 

 laearktikus Blaps rokon neme) es Asida, úgyszintén Coelocnewiis 

 nemekben kell keresnünk. .A fajok kövek alatt, ritkábban fatörzsek 

 alatt lordulnak elő. 



Talán a legérdekesebb kaliforniai Tenebriottida, egyszersmind 

 a legkisebb ezen családhoz tartozó északamerikai faj, az Alaudes 

 singiUaris, egy vak bogár, mely mint hangyaiészkek tűa vendége, 

 a hangyaálczák levedlett bőreivel és egyéb hulladékokkal táplál- 

 kozik. Ezen nemnek közeli rokona Cnemeplatia, mely utóbbinak 

 egyedüli képviselője az északamerikai kontinensen a kaliforniai 

 Cnenieplatia sencea, növényi törmelékek alatt elvétve, vagy a ta- 

 vaszi nászrepülés alkalmával meleg, szélcsendes esteken nagyobb 

 számban található. 



ílasonlóképen hangyák között laknak az Araeoschiztis fajok, 

 viszonyuk a gazdaállatok háztartásához azonban még nincs teljesen 

 felderítve. Az Araeoschizák felületesen vizsgálva könnyen össze- 

 téveszthetők az Anchomma costatutmnal, egy délkaliforniai Colydi- 

 idával, mely bogár ugyancsak hangyafészkek vendége. 



A szájszervek sajátságos alkatánál fogva kitűnik rokonai kö- 

 zül a pusztában előforduló, hosszúkás és szárnytalan Craniotus 

 pubescens ; nála a felső ajak teljesen eltakarja a mandilulákat, vi- 

 szont az all teljesen elzárja a torokürt, elannyira, hogy úgy a 

 maxiiiák, mint a nyelv bonczolás nélkül nem vizsgálhatók. Ezen 

 nemnek rokona a kevésbbé rejtett szájszervekkel bíró, gömbölyded 

 és szintén szárnyatlan Edrotes, hasonlóképen a pusztában, kövek 

 alatt található. 



Az Asididák alcsaládjához tartozik a kicsin}', szárnyatlan 



