138 Dr. Fényes Béla. 



dák csaknem kizárólag növényekkel táplálkoznak, szinte különös- 

 nek látszik, hogy legtöbben közülök megelégszenek azon fukaron 

 terített asztalon, melyet a sivatag nyújtani képes. 



Lacordaire szerint az epigeikus Tenebrionidák (Melaso- 

 mes Latr. ; Pimeliens Blanch.), t. i. azon fajok, melyekre a fentebbi 

 megjegyzések leginkább illenek, a föld következő részein vannak 

 gazdagon képviselve: 1. Egész Afrika; 2. A földközi tenger me- 

 denczéje ; 3. A kaspi tenger partvidéke ; 4. Patagonia és Argen- 

 tinia ; 5. Chili, Peru és Bolívia ; 6. Északamerika központi és nyu- 

 gati államai 



A nem epigeikus Teneh-ionidák meglehetős egyenletesen 

 vannak a föld színén elosztva, az eme fajokban a többi faunáknál 

 gazdagabb intertropíkus Délamerika kivételével. 



Az Egyesült Államokban Kalifornia és a vele keleten határos 

 államok faunája bír a legtöbb Tenebrionida fajjal, melyek nagyob- 

 bára Latreille „Mclasomes" csoportjába tartoznak. Ezen állítás 

 könnyű magyarázatát leli a különböző földrajzi és éghajlati viszo- 

 nyokban, valamint a növényzet minőségében. 



Keleti Kalifornia a nagy Kolorado pusztaság egy részét ké- 

 pezi, és mint ilyen osztozik a puszta forró éghajlatában és eső 

 szegénységében. A hőmérő itt még a leghidegebb téli napokon is 

 alig száll a fagypont alá, a tél maga igen rövid ; míg a hosszií 

 nyár egy-egy izzó napja, bizonyos a tenger színével egy magas- 

 ságban, vagy ennél épen alacsonyabban fekvő helyeken könnyen 

 felhajtja 115 — 125 Fahrenheit fokig a hőmérő higanyát. A légköri 

 csapadék mennyisége ritka évben haladja itt meg a két angol hü- 

 velyket ; néha, mint például ez évben a Palm Springs nevű falu- 

 ban, 12 hónapig esőnek híre sincs. Ezen sajátos- körülniényeknek 

 megfelelőleg a növényzet törpe és szegény ; a tulajdonképeni 

 pusztában fa nem nő, csak néhány bokor és kaktusz, valamint 

 kevés rövid életű szerény virág tengődik a forró homokban. 



Kissé különbözők a viszonyok nyugati Kaliforniában, mel}^ a 

 csendes tenger partját foglalva el, az év folyamán — eső és köd 

 alakjában — több légköri csapadékhoz jut, mint a különben vele 

 meglehetősen hason talajú (homokos) keleti Kalifornia. A tenger- 

 part átlagos évi csapadéka délen 10, északon 30 angOl hüvelyk; 

 az éghajlat egyenletes, igen enyhe : télen gyakran esik, míg a 

 nyár egyedüli csapadéka a reggelenkínt fellépő tengeri köd. A nö- 

 vényzet megfelelőleg dúsabb, örökzöld tölgy, sykamore, fű^.fa, 

 továbbá számos virágzó bokor és növény tenyészik itt nagy vál- 

 to2atosságban. 



