Az Acherontia AtropOs hangja 161 



zsölte volna, sőt mondhatom, hogy fejét a hangadásnál épen nem, 

 vagy alig észrevehetőleg mozgatja. A hang a száj felől ered, ie 

 bizonyára nem a levegőnek a szipókán át való kitolulása által ke- 

 letkezik ; mert azon, valamint a szájnyiláson általában levegő se 

 ki, se be nem tolul, mivel az állat a stigmákon át lélekzik. 



Mindezek után és nagyítóval végzett vizsp.álódások alapján 

 már-már hajlandó voltam igazat adni D u g é s-nek, aki azt állította, 

 hogy a hangot a szipóka ellentétes két részének súrlódása okozza. 



A szipókának két egyenlő része ugyanis úgy van alkotva, 

 hogy mindegyik egy-egy homorú s ebbe beleillő domború rovát- 

 kával van ellátva, melyek egymásra illesztése a szipókát teljesen 

 elzárja s azt így a táplálék felszívására alkalmassá teszi. A chi- 

 tinje azoiban egészen sima, s ennélfogva feltehető volt, hogy 

 összedörzsölődése nyikorgó hangot ad, épen úgy, mint a sima 

 tányéron elcsúszott villa hegye. 



Ebből a teltevésből azonban egy, 1899. őszkor kikelt torz- 

 példány alaposan kiábrándított. A példá.iy ugyanis akként volt 

 eltorzulva, hogy szipókájának két része széthajlott, úgy hogy 

 egymást nem érintette ; az állat pedig mind a mellett mégis 

 sipogott. 



Immár azt tartom, hogy Réaumur járt az igazsághoz leg- 

 közelebb, a mennyiben valószínű, hogy a szipóka tövének a ta- 

 pogatókkal való súrlódása idézi elő a hangot. 



Ez oknál fogva a tapogatót tüzetes mikroskopi vizsgálat alá 

 vettem, miben Teszák Károly fiatal barátom segítségenire 

 volt. Vizsgálataim folyamában a tapogatón oly szervet találtam, 

 melyet egyik vizsgáló sem említ. A tapogatónak végső íze ugyanis 

 kissé kiszélesedett és külső oldalán kidomborodott, mi által a szi- 

 póka felé eső belső oldalán aránylag nagy mélyedés áll elő. Ennek 

 a mélyedésnek tő felőli részében fekszik az említott szerv, mely 

 nagyítóval nézve, tojás forma szőrpamatnak mutatkozik. Az egyes 

 finom szőrök némileg toUformák és egymásra fekszenek. A mé- 

 lyedést a tő felől aránylag nagy chitinlemez, mellső oldalán pedig 

 erős és csupasz chitínperem határolja. Ez a két chítin lap a szí- 

 pókával közvetlenül érintkezik és az állatnak izgatott állapotában 

 a végig rovátwás mozgó szipókát bizonyára erősen súrolja. Igen 

 valószínű, hogy az így keletkezett hangnak megerősítéséül szolgál 

 az említett mélyedés s a szegélyén fekvő szőrpamat. 



A kérdést ezzel azonban nem tartom még véglegesen el- 

 döntöttnek. 



