Jablonowski József 165 



hogy jövő esztendőben megfelelő számú termőrügyet fejleszszen. 

 Ilyen termőrügy ugyancsak kevés mutatkoznék, de hogyha eléggé 

 kifejlődnék, még az is kielégítő termést adna. Ámde ilyenkor meg- 

 jelenik a megelőző kedvező évben elszaporodott téli araszoló nős- 

 tényeknek nagy mennyisége és petéit különös kedvvel a megduzzadt 

 termőrügyekre tojja, a melyeket azután a hernyó annyira elpusztít, 

 hogy ebben az évben gyümölcstermésről ugyan szó sincs, de a 

 helyett a fa ismét annyira erőre tesz szert, hogy a következő 

 harmadik esztendőben annyi termőrügyet fejleszt, hogy a meg- 

 előző évben a rósz termés miatt megtizedelt tél araszoló hernyói 

 azokban csak csekély kárt tehetnek.' 



A fenti közleményben azonban egy kis hiba van. Akár elő- 

 fordul a téli araszoló hernyója, akár nem, a gyümölcsfa azért nagy 

 termést mégis csak minden harmadik esztendőben ad ! Ebben 

 nincs része semmiféle rovarnak, hanem úgy van az a természet 

 rendes folyása szerint. 



És hogy én itt a kis teli araszolok fönti „védelmével" fog- 

 lalkozom, ennek oka nem az a sok téves nézet, melyet „L. H." 

 vall, hanem az az állítólagos haszon, mely valójában meg van, de 

 a mely nem az araszolóknak köszönhető. 



Szakmájukhoz értő gyümölcs-terme? ők tudjak, hogy a magára 

 hagyott alma- és körtefa levélrügyet, vagyis olyan szemet, a mely 

 jövő évben csak levelet, vagy esetleg egész hajtást hoz, minden 

 esztendőben fejleszt, ellenben termő rügyet, a melyből bimbó, vi- 

 rág és termés legyen, csak két év alatt fejleszt ki, tehát csak a 

 harmadik évben várható a nagy termés S ezt tudva, a kertjét 

 okszerűen mívelő ember a termés dolgát nem a fára bízza, hanem 

 azt akként szabályozza, hogy a fa ne csak a harmadik, hanem 

 minden évben rendes termést adjon. Ez a szabályozás pedig rész- 

 ben az u. n tördelő metszésből áll, a mikor a kertész nyáron 

 mintegy soron kivül kényszeríti a fát, hogy termő rügyet fejlesz- 

 szen, részben pedig az okszerű trágyázásból áll. Ez utóbbinak ok- 

 szerűsége pedig az, hogy ezt a trágyázást először is akkor (nyár 

 elején, július második felében) hajtja végre, a mikor a fa ezt az 

 úgy nyújtott tápláló anyagot az előbb említett kényszer utján fej- 

 lesztett termőrügyek nevelésére fordíthatja és másodszor pedig 

 olyan alakban (mint lúg trágyát) alkalmazza, hogy azt a fa azon- 

 nal fölvehesse és a termőrügyek táplálására mennél könnyebben 

 és mennél gyorsabban fordíthassa. És ezzel az eljárással eléri, 

 hogy gyümölcsfáján évről-évre mindig annyi termő rügy van, hogy 

 utána szép, kielégítő mennyiségű termés legyen. 



