36-2 



Olyan kutatásoknál, mint a minő ajelenlegi is, 

 a hol (-supán egyetlen ország jelenségeiről, te- 

 hát az egész vonulási körnek csak egy töredéké- 

 ről van szó, lehetetlen a mozgási tünetek fino- 

 mabb részleteit felismerni s liiztosan distin- 

 gválni. 



A mit magunk előtt látunk, azt a benyomást 

 teszi ránk, hogy az csak egy keveréke részben 

 vonulási és részben terjeszkedési jelenségeknek, 

 melynél az utóbbiak aunyii'a túlnyomók, hogy 

 az egész előttünk lefolyt tünet inkább terjesz- 

 kedési, telítési ìHOZijaloììi. jellegével l)ir, és úgy 

 látszik, ilyennek is tekintendő. 



II. 



A második csoportba tartozó tanúságok tár- 

 gyalásánál első helyen kell Krámsier tanár úr 

 napi térképeivel (II — XXX. tábla) foglalkoznom. 



A gondosan kiállított napitérképek segítségé- 

 vel először bizonyítható be kétségtelenül egy oly 

 fontos tény, a mit ugyan már előbb is sejtet- 

 tünk, de ilyen kézzelfoghatólag s szemmeUát- 

 hatólag még soha be nem lehetett bizonyítani. 

 Egy pillantás a KRÁMMKE-féle napitérképekre 

 (II — XXX. tábla) s nyomban világosan áll előt- 

 tünk az a tény, hogy — a füsii fecskénél — sem 

 arczvonal (front) vonulásról, sem útvonalakról 

 nhjan l.izáráliiíios értelemben nem lehet szó, 

 mint a hogy azt — még pedi (j általánosítva — 

 a kutatók egyik tábora vagy egy évszázad óta 

 állítja, a másik pedig keményen támadja. 



Éppen ellenkezőleg! Az liS9H. évi nagy meg- 

 figyelés azt bizonyítja, hogy a füsti fecske ez 

 évben az országnak nagyon különböző s egy- 

 mástól igen messze eső részein egyszerre jelent 

 meg, még pedig a nélkül, hogy a vonuló egye- 

 dek között bármi összefüggés is bizonyítható 

 volna. Tehát csakis az országnak adatokkal való 

 többé-kevésbbé sűrű meghintéséröl, vagyis a mi 

 ezzel egyértelműnek vehető : a költőterületek- 

 nek fokozatos telítéséről lehet szó. 



Továbbá megerősíti most Mayi/arorszáura 

 nézve azt az áltnlánossánhan Herman Ottó 

 által már bebizonyított tényt, hogy a tavaszi vo- 

 nulás nem minden esetben megy oly nagy gyor- 

 sasiiggal végbe, miut a mint ezt többen állítják. 

 8őt ellenkezőleg, a füsti fecskének a teljes meg- 

 telepedésre, a kültőterületek teljes telítésére : 

 az első megjelenéstől a vonulás befejezéséig — 

 az elterjedési körnek már egy ilyen, aránylag 



Bei Untersuchungen, wie die vorliegende ist. 

 wo es sich blos um die Erscheinung eines Lan- 

 des, also eines Fragmentes des gesammten 

 Zugsgebietes handelt, ist es unmöglich die 

 Bewegungsmomente bis ins feinste Detail zu 

 erfassen und zu behandeln. 



Was unterschieden werden kann, ist eine 

 Mischung von Zugs- und Yerbreitungs-Erschei- 

 nungen, wobei letztere so stark überwiegen, 

 dass die Gesammterscheinung mehr den Cha- 

 rakter einer Besieiteluniis-henu'ijiiiKi annimmt 

 und auch so benannt werden kauu. 



n. 



Bei der Behandlung der zweiten Gruppe 

 muss ich die Folgerungen aus Pi'of. Kramaier's 

 Tageskarten (Tafel II- XXX.) an die Spitze 

 stellen. 



Die sorgfältig ausgestatteten Situations- 

 Plane der Tages-Ankunft werfen ein helles Licht 

 und beweisen zuerst unzweifelhaft eine wich- 

 tige Thatsache, welche wir früher wohl auch 

 schon geahnt haben, die aber noch nie und 

 nirgends so augenscheinlich, so handgreiflich 

 bewiesen wurde. Ein Blick auf Prof. Krammer's 

 Situationspläne (T. II— XXX) überzeugt einen 

 Jeden auf den ersten Blick, dass — hei der 

 Haneìiscìiìi'alhe Ì — weder von einem Front- 

 zuge, noch von Zugstrassen in jenem exclusive)!. 

 Siniie die Rede sein kann, wie dies seit einem 

 Jahrhundert — u. z. generalisieii — behaup- 

 tet, andererseits wieder stark bekämpft wurde. 



Im Gegentheil beweist die grosse Beobach- 

 tung von 1898, dass die Eauchschwalbe im J. 

 1898 auf einmal in sehr verschiedenen von 

 einander weit liegenden Theilen des Landes 

 ohne nachweisbare Cohäsion der ziehenden 

 Individuen zu derselben Zeit ersehieiien ist, 

 dass also blos von einer Besprenkelung, von 

 einem allmäligen «Füllen» der Sommerauf- 

 enthalts-Territorien die Bede sein kann. 



Sie bestärkt weiter jetzt /'«/■ t'lijinrn. jvue 

 von Otto Herman im Alhjenieinen schon nach- 

 gewiesene Thatsache, dass der Frühjahrszug 

 nicht so sausend schnell — wie vielerseits be- 

 hauptet wurde — in jedem Falle vorübergeht ; 

 dass im Gegentheil — bei der litiucJiseiiwalhe — 

 eine aUmälige Besiedelung, ein Füllen der 

 Sommeraufenthalts-Territorien vom ersten Er- 

 scheinen bis zum Schlüsse des Zuges — auch 

 schon auf einem verhältnissraässig kleinem 



