Det senast förflutna åiet har för den astronomiska vetenskapen och för 

 dess idkare varit ett ödesdigert år genom de många dödsfallen bland dess 

 främste rei)resentanter. Slag på slag har döden gjort sin skörd bland astro- 

 nomins yppersta och från deras lifligaste verksamhet i vetenskapens tjenst 

 bortryckt män, af livilkas mångbepröfvade förmåga samtidens forskning ännu 

 trodde sig liafva att under många kommande år vänta rika frukter. 



Redan kort före Vetenskai)s-Societetens senaste årshögtid nådde hit och 

 mottogs med varmaste deltagande budskapet om bortgången af Societetens nyss 

 utsedde hedersledamot, professorn vid universitetet i Kiel Kakl Nikolaus Adal- 

 bert Kkueger, hvars fjortonåriga verksamhet vid vårt universitet här förvärfvat 

 honom allmän aktning och många vänner och som derjämte stod oss nära 

 såsom den i Finland städse i oförgätligt minne bevarade Argelandeks måg och 

 i många afseenden äfven andlige arftagare. 



Smärtsam har för astronomin vidare känts förlusten af den genom sina 

 djupa insigter särskildt inom den teoretiska astronomin och sin klara och 

 glänsande framstälningsförmåga lika utmärkte föreståndaren för nationalobser- 

 vatoriet i Paris François Félix Tisserand, kring hvilkens nobla personhghet 

 blott få månader tidigare en mängd af nutidens tongifvande astronomer samlats 

 till tvenne vigtiga kongresser; af den outtröttlige observatorn och grundaren 

 af den vigtiga tidskriften „Astronomical Joui'nal" Benjamin Atthorp Gould, 

 en af den fotografiska astronomins pionierer; af den genom sin berömda beräk- 

 ning af den FAYE'ska kometens bana bekanta Lundaprofessorn Axel Möller; 

 den af stjernf allsteorin m. m. högt förtjente Hubert Anson Newton, den be- 

 gåfvade teoretikern Edvard v. Haerdtl, den såsom praktisk astronom bekante 

 Wilhelm Döllen, som sjelf och genom sina lärjungar inlagt stora förtjenster 

 om Rysslands geodesi m. fl. Ett aktadt rum bland dessa sistnämda har äfven 



