Minnestal öfver Professor Adalbert Krneqer. 13 



att på det bästa förorda Kruegers ansökan'). Något utlåtande om doktor 

 Lindhagens ansökan kom icke i fråga, emedan densamma under mellantiden 

 återtagits. I förordandet af Kruegers ansökan förenade sig Fakulteten. Sedan 

 protokollsutdrag härom blifvit i Consistorium uppläst, „blef till protokollet an- 

 tecknadt, att för Magistern i de fysisk-matematiska vetenskaperna Johan Hugo 

 August (lyldén den 25 nyssvikne Februari^) till Consistorium inlemnats en 

 skrift, innefattande anhållan att vid återbesättandet af ifrågavarande profession 

 komma i åtanke". Consistorii protokoll innehåller om denna sak vidare ingen- 

 ting annat, än att Consistorium ansåg ansökningen „såsom sentida ingifven, icke 

 förtjena något afseende". Kruegek var sålunda numera ensam sökande och 

 Consistorium tillstyrkte hans dispens samt hemstälde om hans utnämnande till 

 astronomie professor. Dispensen beviljades och utnämningen skedde den 9 

 Juni 1862 och professor Krueuer tillträdde sitt embête den 8 Oktober samma 

 år. Den af professor A. Moberg utfärdade inbjudningsskriften till installatio- 

 nen behandlade de långvariga, men slutligen med framgång krönta bemödandena 

 att vid Åbo akademi för astronomin förvärfva en lärare och ett Observatorium; 

 och professor Kruegers inträdesföredrag hade till föremål „en historisk öfversigt 

 öfver de af astronomerna hittills gjorda försök att bestämma tixstjernornas 

 distanser från jorden", ett område således, der Krueger själf hunnit lämna 

 bidrag af vigt. 



Såsom häraf framgår, hade prof. Krueger redan före sin ankomst hit 

 förvärfvat den kännedom om svenska språket, att han dera kunde hålla före- 

 läsningar. Inhämtandet underlättades genom svenskans användning i samspråk 

 med Argelander och dennes fru, h vilka båda under sin 15-åriga vistelse i 

 Finland fullt lärt sig beherska detta språk och som ännu i sin sena ålderdom 

 gerna begagnade svenskan såsom samtalsspråk. Till de många band, hvilka 

 redan förenade Krueger med denna familj, hade nyligen kommit ännu ett, det 

 närmaste: Krueger hade kort före sin afresa från Bonn äktat Argelanders 

 dotter Maria Wilhelmina Amalia. Det var säkert en särskild källa till tillfreds- 

 ställelse för Argelander att se den lärostol han engång med så mycken heder 

 beklädt och föreståndarskapet för den institution han grundat öfvergå till sin 

 svärson och under många år värderade medarbetare. För honom måtte det 

 hafva känts såsom om han nu återförvärfvat den anstalt, hvilken han ett qvart 

 sekel tidigare lämnat. Han visste ock, att den numera var i goda händer. 



') Enligt samma yttrande hade till ansökningen varit bilagda „utmärkta rekommendationer" af 

 Argelander och af W. Struvb; det har dock icke lyckats mig att återfinna dessa bref. 

 =) 1862. 



