MimiPfftnJ iifvpy Prnfpfn^nr Hiir/n Gyhh'n. 9 



stjärnor, s. k. fundamentalstjärnor, fastställas med tillhjälp af observationer i 

 meridianen, å hvilkas noggrannhet de största möjliga fordringar ställas. Dessa 

 bestämningar få sin vigt dels deraf, att ett sådant sj-stem af stjärnor sedermera 

 skall tjena såsom ursprunglig utgångspunkt för ])estämningar af alla öfriga 

 himlakroppars lägen, dels åter derigenom att de föranleda eller lämna bidrag 

 till bestämningar af flera af astronomins vigtigaste konstanter och reduktions- 

 element. Iakttagelserna bestå af observationsseiier vid tvenne olika instrument; 

 åt Gyldén anförtroddes den väsendtligen svårare af dessa, iakttagelserna vid 

 vertikalcirkeln. Dessa observationer skulle fastställa stjärnoi-nas lägen vid 

 ingången af år 18G5. Det är visserligen sannt, att programmet för sådana 

 observationer redan under Pulkowas då 25-åriga tillvaro, blifvit i detalj genom- 

 arbetadt. Ännu vigtigare var derföi", att åt Ctyldén derjämte anförtroddes 

 bearbetningen af de tidigare af Peteks åren 1842 — 1849 vid samma instrument 

 verkstälda bestämningarna. Andamålet, som afsåg fastställandet af stjärnornas 

 orter eller rättare deklinationer vid ingången af år 1845, förutsatte emellertid 

 en ytterst noggrann kännedom om ortens latitud och om refraktionen. Då i 

 programmet ingick, att ur observationerna själfva skulle bestämmas alla för 

 deras bearl)etande nödvändiga data, blef det för Gyldén en nödvändighet att 

 bl. a. uppställa en fullständig retraktionsteori för Pulkowa. Denna uppgift har 

 Gyldkn löst på ett utomordentligt sätt. Resultaten af hans undersökningar 

 öfver ljusbrytningen finnas nerlagda i en rad af afhandlingar. Uti dessa åtnöjer 

 han sig icke med att trampa banade vägar; han uppställer en fullständig ma- 

 tematisk teori för refraktionen, hvari han ock tar hänsyn till luftens halt af 

 vattenånga, behandlar vidaie verkan af temperaturens vexlingar under årets 

 lopp och söker derjämte möjligast ansluta sin teori till meteorologiska observa- 

 tioner gjorda på olika höjd öfver jordytan; sluthgen härleder han ett nytt 

 värde för refraktionskonstanten och för luftens utvidgningskoefticient. Detta 

 sistnämda samstämmer förträffligt med det ur fysikaliska iakttagelser fram- 

 gående värdet; men detta är icke Gyldén nog, i det han å andra sidan finner 

 afvikelser emellan resultaten från olika tider. Han tillskrifver dessa den olika 

 snabbhet, med hvilken termometrarna följa förändringarna i luftens temperatur. 

 Han har deiiör gjort undersökningar öfver denna felkälla och öfver dess infly- 

 tande på observationsresultaten. 



Resultaten af alla dessa umlersökningar utmynna i refraktionstabeller, 

 hvilka redan i fleia länder utträngt de tidigare använda och som fortfarande 

 alltmer vinna terräng. Gyldéns bearbetning af de PETERs'ska observationerna 

 åter bildar innehållet al fjärde och femte bandet at Pulkowa observatoriets 

 annaler. 



2 



