Minnestal öfvei- Profcfsfior Huçio OijhUn. 15 



utvecklade sig ock en vänskap, på hvilken Gyldén satte det alh-a högsta värde. 

 Biefsamlingen innehåller för ölrigt så mycket af intresse, både för astronomer 

 och matematiker, att den väl skulle förtjena göras tillgänglig för vidare kretsar. 

 Huru frestande det än vore att ingå på en helst något närmare redogörelse 

 för det betydelsefulla innehållet, förbjuder dock begränsningen af denna minnes- 

 teckning sådant. 



Äfven med en mängd andra af vår tids förnämsta vetenskapsmän, främst 

 naturligtvis inom den astronomiska verldeu, stod Gyijiéx i lifligt tankeutbyte. 

 Många vigtiga upplysningar torde härifrån kunna vinnas, egnade att belysa 

 utvecklingen och den närmare innebörden af Gyldéns arbeten samt till kom- 

 pletterande af bilden af hans personlighet. Några härifrån hämtade anmärk- 

 ningsvärda drag anföras äfven i de redan citerade biografierna af Backlund 

 och Callandreau. 



Låtom oss emellertid återvända till den nyss afbrutna redogörelsen för 

 Gylhéns astronomiska arbeten. Hittills hade hans användning af de elliptiska 

 funktionerna hänfört sig till störingsteorin i egentlig mening. Emellertid fann 

 Gyldén snart äfven andra användningar för de elliptiska funktionerna vid 

 behandlingen af astronomiska problem. Han insåg nämligen, att dessa funk- 

 tioner med fördel kunde konuna till begagnande öfverhufvud vid lösningen af 

 sådana upitgifter, der man icke endast hade att göi-a med en centi'alkraft, ver- 

 kande omvändt })roportionelt mot afståndets qvadrat, utan der kraften var 

 någon annan funktion af radius vector. I detta syfte undersökte han t. ex. 

 banan af en punkt, som rör sig i en sferoids eqvatorsplan, således ett problem, 

 som hänför sig till Jupiters- och Saturnsmånarnas rörelse kring sin hufvudplanet. 

 Likaså sysselsatte han sig med rörelsen under inverkan af en centralkraft af 



formen -^-\- B r . Tänker man sig nämligen en jämn fördelning af materien 



kring ett visst centrum, kommer hvaije punkt att attraheras af en kraft B r , 

 direkt propoitionel således mot afståndet. Massfördelningen i verldsrymden är 

 nu visserligen icke likformig, åtminstone icke numera; men någorlunda kan 

 dock denna hypotes anses motsvara det verkliga förhållandet, om man derjämte 

 i de särskilda himmelsregionerna tillägger verkan af en centralkraft i enlighet 

 med den NEWïON'ska attraktionslagen. Dessa voro motiven till Gyldéns under- 

 sökning och han genomförde densaunna äfven med de elliptiska funktionernas 

 tillhjälp. Han har derjämte användt samma metod i och för lösandet af sär- 

 skilda problem i den analytiska mekaniken, i teorin för föränderliga stjärnor 

 m. m. De elliptiska funktionernas införande förmedlades i dessa fall genom att 

 tiden såsom oberoende variabel ersattes med eu ny föränderlig definierad på 



