Geologiske Undersøgelser inden Tromsø Amt. 



et Lanclskab, livis geologiske Bygningsforliolde ville 

 blive omhandlede i efterfølgeiide Blade, iidgjør den Del af 

 Tromsø Amts ludland, der strækker sig fra Storfjordbotten 

 i Lyngens Præstegjeid udover til nordre Side af Kvænangen 

 — fra Kysten opover til Ptigsgrændsen — samt fremdeles af 

 den store Øgruppe Ulø, Kaagen og Arnø. Dette Indland 

 adskiHer sig med Hensyn til Bjergbygningens ydre Omvids 

 væsentlig fra Fastlandsstrækningen i Amtets sydlige Del, I 

 Senjens Indland er Daldannelsen i liøi Grad fremtrædende. 

 De dybe og lange Hoveddale ere der gjennem Tvrerdale og 

 dybe Indsænkninger i de forskjelligste Eetninger umiddelbart 

 knyttede sammen, saa Landskabet i sin Helhed iigesaa be- 

 tegnende kunde være at opfatte som et Net af mer eller 

 mindre selvstændige Dalfører. Bjerglegemer af flere Miles 

 Længdeudstrækning kunne lier stikke frem som Øer fra Dal- 

 bundene og Lavlandet, Dalene ere. i Regelen brede og Bjerg- 

 masserne hæve sig herfra oftest med milde Skraaninger. 

 Helt anderledes er Forholdet fra det Indre af Storfjorden 

 udover mod Kvænangen. Her er det Masseagtige i Fjeldfor- 

 men langt mere fremtrædende. Denne Indlandstrækning er 

 vel ogsaa gjennemskaaret af en Række større Elvedrag med 

 dybe Dalfører. Søndenfra nordefter ere disse: Storfjord- 

 dalen, Kitdalen, Skibotelvens Dalføre, Manddalen, Kaafjordelv 

 Piotsundselv, lieisenelvens Dalføre, samt et Par Elvedrag, der 

 munde ud i Kvænangsbotten. Men samtlige disse Dalfører 

 ere ganske afskaarne fra hinanden. 



Tværelvene falde i Piegelen som Bjergelve ned fra de 

 fra Dalbunden oftest steilt opstigende Fjeldsider eller danne 

 i heldigste Tilfælde Tværdale, der med stajik Stigning og 

 cfter et kort Løb ende i den store Bjergmasse. Hoveddalene; 

 ere ogsaa selv ti ange og lidet skikkede til Bebyggelse. Di- 

 striktets Indlandsbefolkning, der i det Hele er faa tallig, 

 er derfor ogsaa i Regelen samlet paa Elvcmundingernes store 



4 



