65 



fjeld overalt kvartsrig Glimraerskifer. I de laveste Aas- 

 skraaiiinger er iagttaget Strøgretning 0— V., Fald S., længer 

 op Strøg 160 <', Fald svagt V. 



Kalksteiisiudleininger ere ikke paatriifne — hverken 

 lier eller opover Storstedet. 



Fra Sagen nedover mod Sørkjosen langs Foden af 

 Fjeldet kvartsrig Glimmerskifer med temmelig steilt staaende 

 Lag. Strøgretningen kan dog her variere temmelig stærkt. 

 Paa et Sted tværsovenfor Reisens Kirke bøier Lagene sig i 

 stærke S-dannede Kurver. 



Fra Sørkjosen udover mod Ravelseidet optræder i de Sorkjos. 

 dybere Partier en eiendommelig Skiferdannelse. Nærmest 

 Sørkjosen dannes Bjergarten af temmelig tyndskifrige Lag af 

 en kvartsitisk Grundmasse, hvis Skiktfiader ere overtrukne af 

 grønlig Chlorit. Eftersom man naar længere frem ud mod 

 Ravelseidet, bliver Bjergarten mere og mere feltspathrig og 

 dannes nu oftest af kjødrød Feltspath (Orthoklas) som over- 

 veiende Bestanddel indvoxet med hvidlig til vandklar Kvarts 

 det Hele indsat med mellemliggende tynde Lag af grønlig 

 Chlorit. Kjødrøde, tildels mægtige Baand vexle her i det 

 Uendelige med graa eller grønlighvide Baand. Kvartsen og 

 den røde Feltspath ere her paa det Nøieste knyttede sammen 

 som en næsten sammenflydende Masse — aldrig i Granitens 

 kornige Forbindelse. Strøgretningen noget variabel, dog 

 maaske i Piegelen at sætte til 60 " med Fald mod NV. o«- 

 SO, (altsaa Foldninger). 



Den her nævnte Skiferdannnelse er i Profil Fig. 12 

 opført som Nr. 3. 



Fra Dalindsækning opunder Fintopijeld optræder i de 

 nedre Partier Stenen i Bruddet mere som en kornig Bjergart 

 og dannes af hvid krystallinisk Feltspath som Hovedbestanddel 

 indfattet i grønlig Chlorit eller Glimmer. Fri Kvarts synes 

 her at mangle, den er idetniindste ikke synlig for Øiet, 

 Fcltspathen oftest gruppcrct som niiddelskornige krystalliniske 

 Individer med Længdeaxen i samme Retning mellem den 

 chloritiske ]ainellare Indfatning. Hvorvel Stenen paa sine 

 Steder kau optiæde som en næsten massiv Bjergart, saa for- 

 svinder Lagduiiugcu dogj;aldrig ganske, ligesom Bjergarten 

 da ogsaa i det liclc synes at staa Skiferstrukturen nærmere 

 end den nuigsive. Lidti ænger op gjennemsættes Bjergarten 

 af en tilsyneladende homogen ulaget Sten af en smudsig, 



