70 



Sommersel- 



Tind. 1000 



særlig Betydning. Stenen i disse Smaapartier viser ganske 

 den for den massive Diorit karakteristiske Textur, men er 

 l)aa den anden Side knyttet saa nøie til den amfibolitiske, 

 lagdelte, halv skifrige Bjergart, at der ingen Tvivl kan være 

 om, at disse alene ere Afændringer under samme Hovedform. 

 Skiferen paa den ene Side og de dioritiske Partier paa den 

 anden staa her saaledes knyttede til hinanden — som det 

 synes — gjcnnem jevne og gradvise Overgange. 



Glimmerski- 

 fer med Kalk- 

 stensindlei- 

 ninger. Fald 

 0. 



Fald 0. Bøier man fra Som- 



V. 1 2 



2. Kvartsrig Glimmerskifer 



mersettind i sydlig Retning forbi Molfarvand hen til 



Bugten, der fører fra Keisen-Fjord ind til Ravelseidet, 



saa bøies Glimmerskiferens Strøgretning lidt efter lidt 



til — V. med sydligt Fald. Skiferen bliver mere og 



mere amfibolitisk jo nærmere man naar Ravelseidet, 



Paa en Holme i Ravelseidbotten Hornblendeskifer med 



indsprængte røde Granater. Strøg 0— V., Fald 30 " S. Her 



sees hyppige gjenstaaende Pyramider af de i høi Grad de- 



struerede Skiferlag. 



Udover Halvøen fra Ravelseidet langs Reisenfjord 

 kvartsrig Glimmerskifer. Strøget variabelt, 

 Gjovran. Over det smale og lave Eide under Foden af Giøvran, 



fra Reisenfjord til Maursundet, amfibolitisk Skifer. Strøg 

 N— S., Fald steilt V. 



4. øgruppen Uiø, Kaagen og Arne. 



1 et Belte fra Syd mod Nord ligger de trende store 

 Øer UIø, Kaagen og Arnø, hvortil endvidere maa knyttes de 

 mindre Øer FoUesøerne og Vorterø. 



Uløens Bjergmasseer ved et lavere Eide, der overskjæ^rer 

 Øen i øst — vestlig Retning, delt i tvende Dele. Den sydlige 

 og største Del danner en eneste sanimenhængende Bjergmasse, 

 der fra Strandbredden stiger op i tennnelig stærke Skraa- 

 ninger, og naar sin største Høide i Store Ulø-Tind, 2G00 Fod 

 over Havfladen. 



