71 



Lidt søndenfor denne Top Jigger Øens næsthøieste 

 Punkt, Steinkjærringtop, der naar op til 2500 Fod. Den 

 nordlige Del af Øen er derimod temmelig lav og naar sit 

 Høidepiinkt med 1400 Fod i Præstebergtind paa Øens nord- 

 ligste Spidse. 



Allerede Bjergformernes ydre Onirids synes at antyde, 

 at Øen er bygget afj Lag, henhørende under de ældre 

 Skifergrupper. 



Helt anderledes er Forholdet paa Kaagen. Ved et 

 høitliggende Fjeldskar er Bjergmassen paa en vis Maade 

 sondret i tyende Partier, der dog løbe saaledes sammen, at 

 de dog vel rettest maa blive at opfatte som et Bjergiegeme. 

 Fjeldmassen er over hele Øen i høi Grad sønderrevet og 

 spidse Alpetinder stige frem i stort Tal. Navnlig udmærker 

 Øens Nord- og Sydende sig ved en sjelden storartet Eyhed 

 i Bjergmassens ydre Former. Her naar Øen sin største Høide 

 i Kaagtinderne paa Sydenden og Istindernes vilde Fjeldpruppe 

 paa den nordlige Ende. Den høieste af Kaagtinderne naar 

 op til 2700 Fod over Havfladen og Istindernes høieste ube- 

 stegne Toppe naa antagelig samme Høide. Fra de oftere ret 

 anselige Snesamlinger i de hyppige Lidsænkninger i Høifjeldet 

 skyder sig ned mindre Gletschere paa flere Punkter navnlig langs 

 Øens Østside. Mærkelig er en noget langagtig, næsten kreds- 

 formig Indsænkning paa Øens Nordside. Indsænkningen er hei- 

 paa det Nærmeste udfyldt af det saakaldte Kvitnes-Vand, h\is 

 Flade ligger omtrent 900 Fod over Havet. Paa de tre Sider mod 

 Øst, Syd og Vest stiger steile Styrtninger op næsten ligefra 

 Kvitnes- Våndets Flade og navnlig maa her fremhæves de før 

 nævnte Istinder med sine hyppige Stenurder og sine store Sne- 

 og Ismasser. Mod Nord er Indsænkningen helt lukket ved en 

 fast Bjergvold, der hæver sig indtil 30 Fod over Kvitnes-Van- 

 dets Flade, og gjennem hvilken Kvitneselven har brudt sig 

 Løb. Keilhau omtaler denne Indsænkning i Gæa II. pag. 302 

 ,,so.n en ved Forvitring dannet kraterformig Fordybning". 



Atter i sin Fjeldbygniiig forskjellig herfra er den strax 

 nordenfor Kaagen liggende store Arnø. Fjeldmassen er 

 her gjennemskaaret af en Piække Dalfører, der løbe ud til 

 Øens fire Sidelinier, og fra det egentlige Hoifjeld, der aldrig 

 naar nogcn stor Høide, stiger der endvidere op dels isoleret 

 liggende Fjeldtinder, dels ogsaa Grupper af saadanne, af hvilke 

 de høieste kunne naa op til en Høide af maaske lidt over 



