77 



Bjergarten iidelukkende Hyperit i sine forskjellige Afændrin- 

 ger, — her dog oftest særdeles smuk til grovkornig iidviklet. 

 Deii brune Diallag stikker oftere frem med store udvikledc 

 Gjeunemgangsflader af indtil 10 å 12 mm Gjennemsnit. Op- 

 over Top af Kvitfjeld vexler den grovkornige Hyperit med 

 mere finkornige Masser, ligesom ogsaa Lag af en rød, halvt 

 granitisk Sten paa sine Steder dukker frem. Denne Sten 

 dannes af rød Feltspath, som overveiende Bestanddel, i kor- 

 nig Forbindelse med Kvarts, og hist og her indblandet med 

 Striber af sort Glimmer. J^ag af en glimnierskiferagtig Dan- 

 nelse af hvidlig gjennemsigtig Glimmer i smukke sexsidige 

 Tavler og vandklar Kvarts, indflettet med Naale af Turmalin (?) 

 stikker ogsaa frem. Top af Kvitnesfjeldet igjen bj^gget af Kviincsfjeld 

 den karakteristiske Ih^-perit. 



Stiger mnn fra Top af Kvitfeld ned paa den østlige 

 Side til Sund'ot mellera Kaagen og Skjervø, saa vil man 

 i en Høide af 7 å 800 Fod over Havfladen atter stode paa 

 den kvartsrige Glimmerskifer, der fra denne Høide bygger 

 Fjeldmassen som eneraadende Bjergart helt ned til Søen. 

 Strøg 160 «, Fald 30 " V. 



Af de her fremlagte lagttagelser fremgaar det altsaa, 

 at Kaagens lavere liggende Partier indtil en Høide af i liegelen 

 omirent 1000 Fod over Havfladen, er bj^gget af Glimmerskifer 

 med Kalkstensleier. Paa Øens vestlige og østlige Langside 

 falder Skiferlagene stadig ind mod Øens Længdeaxe, ligesom 

 der ogsaa kan være ^lulighcd for, at et lignende Forhold 

 finder Sted paa dens Sydende. Faldet er jevnt mellem 20 a 

 30 ^ Glimmerskiferen synes saaledes at danne en udhulet 

 Rende cftcr Øens Længdeaxe. Mens der saaledes kan være 

 Rimelighed for, at denne Rende er lukket mod Syd, er den 

 deriniod bestemt aaben mod Nord. Over Glimmerskiferen og 

 udfyldcnde denne langstrakte Indsænkning, har der optaarnet 

 sig mægtige Masser af en massiv Bjergart, der bygger et saa 

 vildt og sønderrevet Landskab, al vel faa Egne paa disse 

 Kanter i saa Henseende skal kunne stilles ved Siden af 

 Kaagen. Paa Øens sydlige Ende er Bjergarten i Regelen 

 mere finkornig og synes her i flere Henseender at være knyttet 

 gjennem mer eller mindre bestemte Overgangsforholde til 

 den her inden Glimmerskiferen hyppige og tildels i stor 

 Mægtighed oplrædende Hornblendeskifer og andre eiendom- 

 melige amfibolitiske lagdelte Masser, der nærmest synes at 



