79 



imod ofte rødlig. De vestligste sagdannede Tyvtinder 

 ere ikke uiidersøgte ; efter de ydre Former at dømme, raa a 

 de egentlige Tinder utvivlsomt være byggede af Hyperit* 



3. Længere frem afløses den massive Bjergart atter af Glim' 

 merskifer med Granater. Strøg fremdeles 160 ^, Fald 

 20 å 30 ^ V. Skiferen fortsætter med uforandret Strøg 

 og Faldretning liele Skaret henover indtil Skraaningerne 

 ned mod Aarvikdal. Her aiiøses Skiferen af 



4. en ulaget Bjergart, der i Begyndelsen synes at staa Ski- 

 feren saa nær, at der i etlivert Tilfælde ikke er at paa- 

 vise nogen skarp Grændse mellem disse forskjellige Led. 

 Denne ulagede Bjergart er sammensat af livid krystalli- 

 nisk Feltspatli og vandklar Kvarts, tildels rigt indflettet med 

 brunligsort Magnesiaglimmer. Ogsaa livide Glimmerblade 

 optræde i Stenen. Bjergarten gaar efterliaanden over til 

 en granitisk Dannelse af middelskornig Textur og af en 

 smudsig rød eller brunlig Farve. Denne Granit bygger 

 Fjeldmassen ,,Afløsmngen" fra Foden af samme mod Afløsningen. 

 Aarvikelven og op til liøieste Aas og fortsætter rimeligvis 

 saaledes lielt ud til N. Kækvik. 



Bestanddelene i ,,Afløsningens" Granit er i Regelen mere 

 løst sammenknyttede end Tilfældet ellers pleier at være i 

 Kyststrækningens gneis-granitiske og granitiske Dannelser. 

 „Afløsningens" Granit ryr saaledes let sammen mellem Fingrene 

 til en grov Sand, i hvilken Bjergartens Bestanddele ganske 

 ere udsondrede fra sin gjensidige Tilknytning, Stenen faar 

 herved en næsten sandstenagtig Struktur og kunde maaske 

 rettest blive at opføre som en „sandstenagtig Granit". I de 

 for Forvitringen udsatte Dagflader og Eevner er Stenen stærkt 

 farvet af udskilt Jernoxydhydrat, og Forvitringen har tildels 

 trængt sig tcmmelij^" dybt ned i Gruudmassen. Ogsaa Bjergartens 

 friske hvide Feltspath antager her i Bruddet ved Oxydation 

 af Mineraliets Jernoxydul en mer eller mindre stærk rødlig 

 Farve. Røde Granater optræde som en overordentlig hyppig 

 accessorisk Bestanddel i „Afløsningens" Granit. 



Tværsover den brede Aarvikdal — et kort Stykke Aarvik. 

 ovenfor Opsiddernes Husklynger — strækker sig fra Elvens 

 sydlige Bred i nord — sydlig Retning op imod og i umiddelbar 

 Sammenhæng med Høifjeldsmassen paa denne Side en 100 å 

 150 Fod langstrakt Vold, der er bygget af „Afløsningens" 

 eiendommelige, løskornige, granitiske Dannelse. Den samme 



