107 



Med Hensyn til den massive Bjergarts Forhold til 

 Glimmerskifergruppens sedimentære Strata, saa er den hype- 

 ritiske Masse nærmest at opfatte som en leieformig Dannelse 

 mellem de nysnævnte Strata. Fra Meiland indover mod 

 Oxfjordeide synes Leiet at besidde en jevn Bredde af om- 

 trent % geogr. Mil. Langs Kvænangen falder Glimmerskife. 

 ren med sine Indleininger af Kalksten og Kvartsskifer stadigt 

 og regelmæssigt ind under Hyperiten under en gjennemsnitlig 

 Faldvinkel af omtrent 30**. Paa den anden Side indimod 

 Bunden af Oxfjord læner derimod Glimmerskiferen sig til 

 Hyperiten med steilt staaende, næaten vertikal Lagstilling, 

 Længere ude paa samme Side — mellem Molvik og Meiland — 

 viser den derimod igjen en Strøgretning og en Faldvinkel, 

 der paa det Nærmeste stemmer med den, der er raadende 

 langs Kvænangen. 



Med Hensyn til Kontakt-Forholdene mellem den mas- 

 sive Bjergart og Glimmerskiferen, saa fortjener navnlig de 

 at fremholdes, der ere at paavise langs Kvænangen. De 

 underste Partier af den hyperitiske Bjergart optræde her oftere 

 lagdelte. Lagdelte Masser og ulagede grovkornige Partier 

 kunne gjentagne Gange vexle med hinanden op igjennem 

 Vertikalplanet. Lagene vise altid samme Strøg og Faldvinkel 

 som den underliggende Skifer — falde altsaa ind imod Fjel- 

 dets Indre under en Vinkel af omtrent 30 ^. Stenen i denne 

 lagdelte Hyperit kan ofte være temmelig rigt indflettet med 

 Glimmer ligesom fri Kvarts optræder synlig heri. Disse lag- 

 delte Masser danne ligesom et Mellemled mellem Glimmerskife- 

 ren og den massive Bjergart, saaledes at man ikke altid har let 

 for med Bestemthed at afgjøre, om man befinder sig inden 

 den ene eller anden Gruppe. 



I høi Grad mæikelige ere de gang- og leieforinige 

 Dannelser af en hvid til gulhvid Feltspath, ofte rigt indflettet 

 med større og mindre Klumper af en røgbrun Kvarts samt 

 af en storbladig tombakbrun Glimmer. Som accessorisk Be- 

 standdel kan forekomme røde Granater. Paa et Sted danner 

 Stenen en lodret Gang, der igjennem Hundreder af Fod 

 stikker frem som en Stribe opover den steile Fjeldvæg, men 

 derimod i sin øvie Ende afbøies under en ret Vinkel og 

 herfra breder sig ud i horisontal Retning. Paa andre Punkter 

 optræder den i den hyperitiske Grundmasse som leieformige 

 Baand — det ene over det andet. Disse Baands Strøg og 



8* 



