116 



skifer, tildels i Vexling med Lerglimmerskifer og Lerskifer, 

 dels træder de kvartsitiske Partier mere tilbage for milde 

 sorte og graa Lerskifere og Alunskifer. Lerskifereii inde- 

 slutter Indleiniuger af sort Kalksten og i Strækningeii udover 

 fra Bankenes mod Eødberg findes tillige i Skiferen Indlei- 

 ninger af en tæt Magnesia-Kalksten med splintrigt til musligt 

 Brud. Ogsaa mere selvstændige Lag af en magnesiaholdig 

 Kalksten optræder liist og lier og navnlig findes denne ud- 

 bredt paa Øerne Nøkkelen og Skorpen. Paa disse sidstc 

 Punkter er Kalkstenen liyppigen indblandet med Korn, Klum- 

 per og Aarer af en glasagtig Kvarts. 



I den her omhandlede Strækning optræder der mægtige 

 Masser af eiendommelige Grønstensdannelser. Oftest er 

 Bjergarten en finkornig, tilsyneladende homogen Forbindelse, 

 i hvilken de enkelte Bestanddele ikke kunne skjelnes fra 

 hinanden. Den smelter let for Blæserøret til et mørkt Glas 

 og dannes rimeligvis af et Hornblendespecies som forherskende 

 Bestanddel med sparsomt indblandet Feltspath og maaske 

 Glimmer. I ethvert Tilfælde optræder Glimmer paa Afson- 

 dringsfladerne. Hvid krystallinisk kulsur Kalk kan paa sine 

 Steder forekomme selv paa de friske Brudflader. Paa andre 

 Lokaliteter træder Stenens Bestanddele mere ud fra hinanden. 

 Bjergarten viser sig da som en temmelig grovkornig Forbin- 

 delse af grønligsort Hornblende og graalig grøn Feltspath. 

 I begge Varieteter findes indsprængt Svovlkis. 



Disse grønstensagtige Masser — og navnlig den fin- 

 kornige Afændring — synes at være nær knyttede til den 

 her optrædende Lerskifer. Grønsten og Lerskifer kan paa 

 tiere Steder findes i Vexling indbyrdes, idet Skiferen da her 

 altid vil bevare Lagstillingen i Overensstemmelse med deu, 

 der er raadende i de tilgrændsende Partier, hvor Skifeien 

 optræder niere selvstændigt. Men denne homogene Grøn- 

 stensdannelse optræder — skjønt vel i Regelen ulaget — 

 dog ogsaa hyppig som et eiendommeligt Melleirled mellem 

 massiv og skifrig Bjergart, Den er ofte bestemt lagdelt 

 idet Lagstillingen da ganske falder sammen med den, der 

 træder frem i de med Grønstenen vexlende Lerskiferlag. 

 Og paa andre Steder gaar den selv over til en bestemt 

 Skifer, i hvilken Stenens Grundmasse forøvrigt synes at 

 være den samme som i den ulagede Varietet. Keilhau, der 

 i Gæa omhandler disse Grønstensdannelser i Alten og Kvæn- 



