118 



afvigende. Paa Østsiden af samme er Strøgretningen 

 — som nysnævnt — N — S. med østligt Fald, her der- 

 imod — V. med nordligt Fald. Men er der saaledes 

 paa den ene Side al Rimelighed for, at de her om- 

 handlede Led henhøre til forskjellige Tidsdannelser, 

 saa maa det paa den anden Side sættes som utvivl- 

 somt, at Lerskiferdannelserne ere yngre end Afdeling 

 Nr. 1, uagtet der ikke direkte er paavist noget bestemt 

 Over- eller Underleiningsforhold. Rigtignok kommer 

 Keilhau i Gæa til den Slutning, at det „efter de hidtil 

 bekjendte Data er nærmest paa Grund af Bjergarternes 

 petrografiske Beskaffenhed , at disse Led fremtræde 

 som noget Eiendommeligt og indbyrdes Forskjellig- 

 artet". Der fremhæves ogsaa med Bestemthed, at 

 ^navnlig de ved den nordlige Grændse paatrufne Gneis- 

 og Glimmerskiferdannelser ingenlunde kunne blive at 

 betragte som henhørende til Skiktgrupper, der tilhøre 

 en anden Dannelsesepoke end Kvænangens og Altens Ler- 

 skifer og Kalkstensdannelser." Ved Grændserne — he- 

 der det fremdeles — er der altid fundet ligeformige 

 Leiningsforholde og navnlig saaledes, at de krystalliniske 

 Skifere stedse træde frem i et Overleiningsforhold. 

 Og endvidere, at Skifere, der ere ganske af samme 

 Beskaffenhed som Kvænangenfeltets mildere Lerskifer- 

 dannelser, optræde som underordnede Led inden det 

 Omraade, der væsentlig er bygget af fkrystalliniske 

 Skifere. (Gæa 2 B. Side 285.) 



Disse her af Keilhau fremsatte Paastande støtte sig 

 vistnok paa den ene Side til for faa og spredte lagt- 

 tagelser til at man derpaa skulde kunne bygge afgjø- 

 rende Slutninger i den i Gæa fremsatte Retning. Men 

 paa den anden Side er denne Opfatning gjort gjældende 

 af en sjelden skarp og samvittighedsfuld lagttager og 

 fortjener visselig særlig at blive paaagtet ved en fuld- 

 stæudigere Opgaaen af Laudstrækningen mellem Alten 

 og Kvænangen og udover Alteidet. Paa Sagens nu- 

 værende Standpunkt — og med Henvisning til Grændse- 

 forholdene ved Burfjord — er der indtil Videre vel al 

 Føie til at holde paa den her opstillede Sondring, 

 b. Grønstensdannelser, ulagede og lagdelte — antagelig 



