137 



deivbygge Storberget, Ogsaa de petrografiske Egenskaber 

 pege i samme Retning. Selv paa Uløens Nordende opover 

 Præsteberg-Tind findes i Glimmerskiferen mægtige Indlei- 

 ninger af amfibolitisk Skifer, der i petrografisk Henseende 

 staar Storbergets Bjergart nær. 



7. Disse arafibolitiske Skiferpartier ere tildels 'rigt indvoxede 

 med røde Granater, — ganske i Overensstemmelse med, 

 hvad Tilfældet er med Storbergets lagdelte Amfibolit. 



8. Storbergets Amfibolit ligger paa Vestsiden mod Rotsund 

 over Glimmerskiferen, der falder ind under samme under 

 en svag Vinkel , der i Regelen ikke overstiger 20 ^. 

 Denne svage Heldningsvinkel i Forbindelse med For- 

 holdene paa den anden Side mod Reisen-Fjord, iivor Skifer- 

 afdelingen atter bestemt træder frem, synes ikke* at tyde 

 hen paa, at den massive Bjergart her optræder som et i 

 Glimmerskifergruppen bestemt begrændset og i Dybet 

 stikkende Leie. Dette synes endvidere at skulle bestyrkes 

 ved følgende Forhold. Gaar man nemlig fra Molfarvand. — 

 hvor Skiferen er eneraadende — langs Reisenijord ind 

 mod Ravelseidbotten, saa vil Glimmerskiferen eftci-haan- 

 den blive mere og mere amfibolitisk. Imellem Glimmer- 

 skiferen, den amfibolitiske Skifer og Storbergets lagdelte 

 Masser er der ingen skarpe Grændser at paavise ; disse 

 forskjellige Bjergarter gaa paa denne Side, som det 

 synes, over i hinanden gjrnnem jævne Overgange. 



Disse her omhandlede Forholde synes med en ikke 

 ringe Styrke at tale for, at Storbergets amfibolitiske Bjergart 

 maa være en med Glimmerskifergru})pen samtidig Dannelse, — 

 knyttet til denne som et underordnet Led og af on sedimen- 

 tær Oprindelse ligesom denne. 



Ifald derimod Storbergets Amfibolit opfattes som en 

 eruptiv Bjergart, da er den naturligvis yngre end Glimmer- 

 skifergruppen, idet den i dette Tilfælde maa antages at gjen- 

 nembryde samme. 



(i) ^aageiis giiptnt. 

 Den omtrent 1 Mil lange bjergrige Kaagen er efter 

 Længden gjennemsat af et r assivt hyperitisk Bælte. De 

 underste Pai tier paa Øens begge Langsider ere indtil en Høido 

 af 1000 til 1200 Fod over Havfladen hyggede af gneisartede 

 Lag samt Glimmerskifer med Kalkstensindleininger. Skifer- 

 lagene falde paa begge Sider ind mod Øens Længdeaxe med 



10 



