146 



samtidig Dannelse, saa kunne de vel neppe heller være en 

 senere eruptiv Dannelse. Dev vilde nemlig i saa Henseende 

 være liden Rimeliglied for, at denne Sten skulde bryde frem 

 senere end den hyperitiske Grundmasse og i denne danne 

 saa regelmæssige med de underliggende Glimmerskiferlag 

 parallele Leier, Da Stenen fremdeles er rig paa Kvarts og 

 i det Hele staar de massive Aciditer nær, skulde den vel 

 efter den eruptive Theori snarere være en tidligere Dannelse 

 end den mere basiske Hyperit, — hvad der naturligvis her 

 er ligefrem umuligt. Ifald altsaa Hyperiten her er af eruptiv 

 Oprindeise, maatte der vel være mest Rimelighed for, at disse 

 Leier og gangformige Dannelser ere senere Omdannelser, 

 fremkaldte ved almindelige metamorfosiske Processer, maaske 

 snarest gjennem Opløsning og Infiltration. Den hyperitiske 

 Grundmasse indeholder jo efter sin kemiske Sammensæt- 

 ning alle Betingelser for en Omdannelse i denne Retning. 



Om disse Leier forøvrigt ere dannede paa denne Vei 

 eller om de maaske skulde kunne forklares paa en mere til- 

 fredsstillende Maade under Forudsætning af, at den hyperi- 

 tiske Bjergart er en metamorfoseret oprindelig sedimentær 

 Dannelse, skal her lades uafgjort. Den Sag synes i ethvert 

 Tilfælde at være klar, at store Omdannelsesprocesser her have 

 fundet Sted og at den hyperitiske Bjergart ingenlunde er at 

 paavise i sin oprindelige Skikkelse, — hvad enten den nu er 

 dannet paa den ene eller paa den anden Vei. 



Med Hensyn til Forholdet mellem Kaagen^ og Arnøens 

 massive Felt paa den ene og Kvænangstindernes paa den 

 anden Side, saa maa disse utvivlsomt være samtidige Dannelser. 

 Begge disse Felter have sit Længdestrøg i nord— sydlig Ret- 

 ning med vestlig Afbøining. De stryge dog ikke ganske 

 parallele, idet Kvænangstindernes Felt har en noget mere 

 vestlig Afbøining. Med en sanmienlignelsesvis ringe Længdc- 

 axe har det sidste Felt en forholdsvis stor Brede, der endog 

 ikke lidet overstiger den, der træder frem i Kaagens flere 

 Gange længere massive Bælte. 



Fjeldmassen her har omtrent samme luidlere Høide 

 som den paa Kaagen, ligesom Fjeldtinderne omtrent naa 

 samme Høide paa begge Steder. Den høieste Top indei: 

 Kvænangen-Feltet stiger maaske nogle faa hundrede Fod 

 {ij^iere op end Kaagtind og Istinderne p«a Kaagen. 



V^t for de hyperitiske Bjergmasser her saa Karakteri- 



