171 



Her skal imidlertid først fremholdes, at man —hvad 

 der allerede paa Forliaand kunde være at forudsætte — saa 

 godtsom overalt paa Tromsø vil gjenfinde Mærker efter en 

 Istid. Man vil .«tøde paa gamle Morænevolde — saaledes 

 findes en ret karakteristisk udpræget Vold i en Høide af 

 300 Fod over Ha\fiaden ved By.Vandværkets store Indtags- 

 dam, det saakaldlc Præstevand. Langs Øens Skraaninger 

 vil man endviderc overordentlig hyppig træffe paa mægtige 

 Ophobninger af stærk brnnlig-rød Sand, hyppig indblandet 

 med RullestensbloMke, større og mindre Brudstykker af de 

 forskjellige Siena rter, der bygge Øens og Omegnens faste 

 Fjeldgrund. Ret karakteristiske Skuringsstriber træder frem 

 paa flere Steder l.mgs Stranden og navnlig er det Kalksteneu, 

 — som her saa hyppig optræder leieformig imellem Glimmer- 

 skifergriippens Lag — der fremviser ikke alene Skuringsstri- 

 ber, men ogsaa snuikt afglattede Dagflader. Alt vidiier om, 

 at Øen i sin Tid har været overdækket af Is. Ved første 

 Øiekast ligger dir ogsaa nær at drage den Slutning, at 

 Langnesmyreiies "> old-Dannelser ere at tilskrive Indvirknin- 

 gerne fra Istiden. At Isen imidlertid ikke har været alene 

 om at bygge diss*' Volde, ^il fremgaa af følgende Forholde. 



Vedføiede Kits vil gi ve et Overblik over Langnes- 

 myrenes ydre Fonn. 



Langnes-Sl' tten danner paa det Nærmeste en rektan- 

 gulær Firkant, hvis Længdeside kan ansættes til 3600 Fod 

 og Smalside til^ t^600 Fod. Fladens dybeste Indsænkniug 

 følger Leiet af en liden Bæk — Søndre Rottenbogelv ~, der 

 har sit Udspring fra de smaa Damme (a). Lidt nedenfor 

 Dammene har Bækkeu en Høide over Havfladen af 15 Fod og 

 de smaa Damme ligge blot uogle faa Fod høiere derover. Herfra 

 flyder Bækken (b) med svagt og jevnt Fald ned til sit Udløb 

 i Vestersund. Imellem denne Bæk — laugs samme og Strand- 

 bredden — strækker sig en Vold (A) helt fra Bækkons Udlob 

 ned imod Ytre Lnngnes-Gaards Husebygnhiger, hvorfra den 

 lidt efter lidt taber sig. Volden skraaner dels langsomt og 

 jevnt ned mod Stranden (se Profilrits 2), dels ogsaa i steile 

 Afhæng (Profilrits 3),' mens den imod den nordre Side, der 

 vender mod Bæ.kkcn, i Almindelighed viser steile Skraaninger. 

 Voldens høieste Punkt naar op til 39 Fod over Havfladen — 

 30 Fod kan!^vel ansættes som dens midlere Høide. Breden 

 fra Stranden til Afhældet mod Nord er med et Middeltal 



12* 



