186 



Angaaencle Skats Erlæggelse af Finmarkens Lapper 

 foi-nemmes,! at da forbenævnte Kong Tliengel der herskede, 

 blev Landet efter Saxonis Beretning med de Vilkaar, at liver 

 10 Mænd skulde hvert 3die Aar yde en Slæde fuld af Vild- 

 varer, gjort af den Kjæmpe Arngrim skatskyldigt til Dan- 

 n)arks Konge — Frode hin Fredegode, som regjerede ved de 

 Tider, da Christus blev født. Siden var Landet i lang Tid 

 egne Konger skatskyldigt; thi af Norges Krønike ei fares, at 

 Kong Harald Haarfager, som kom til Regjeringen Anno 858, 

 bragte hele Norge under sit Herredømme, undtagen Finniar- 

 kens Beboere Lapperne, hvis Hersker paa den Tid var oven- 

 bemeldte Kong Motle. Efterat have en Tidlang haft egne 

 Konger og ydet dennem Skat, bleve de, som Historierne be- 

 vidne, Kong Magni Barfods Sønner i Norge skatskyldige. 

 For F.amjiie Skats Skyld yppedes der Tvistighed imellem 

 Brødrene Kong Eystejn og Sigurd Jorsalafaier i Aaret 11 1 7,- 

 Derefter betindes Finmarkens Lapper paany at have haft 

 egne Herskere og derfor at have undslaget sig for at svare 

 Norges Konge Skat. Men endelig i Norges Konge Haakon 

 Magnussøns Tid, som var Farfader til den Kong Haakon, 

 der havde Dronning Margarete til Gemal, maatte de dertil 

 bekvemme sig, hvorom Historien melder, at, som de udi 

 Finmarken havde lang Tid indeholdt den Skat, de burde 

 give til Kongen ai Norge, blev i det Aar 1313 en Islænder 

 ved Navn Gise (Gissur) Galle didsendt til samme Skat at 

 indfordre, hvilken forskaffede det saa, at den godvillig blev 

 udgiven, og derhos overtalte Morten, Finnernes Konge, at 

 han drog til Kong Haakon og for saadan deres Forseelse 

 bad om Forladelse. Heraf erfares, at Finmarken fra æld- 

 gamle Tider haver været Norges Krone skatskyidig. 



Ikke desmindre have dog Russerne holdt sig beret- 

 tigede til en Andel i Landet fra Varanger indtil Malanger 

 og derfor ej alene fordum en og anden Gang sammesteds 

 gjorde Lidfald, hvilket baade i Historierne lindes beskrevet 

 og efter de Gamles Sagn mundtlig fortælles; men endog i 

 de senere Tider bleve Russe-Fogderne befalede at oppebære 

 Skat af Landet følgelig Tsarens i Aaret 1517 dertil givne 

 Fuldmagt og Ordre, hvorfor de og fore om fra et Sted til 

 andet samme Skat: at indsamle. Anno 1595 overdrog Hs 

 Tsariske Majestæt sin paa Finmarken havende Prætension 

 til Hs. kongJ. Majestæt af Sverige. Saasom Russernes for- 



