187 



mente Bet til Landet og Skats Fordring af dets Indvaanere 

 ikke var lovlig, blev derimod ved adskillige kongelige Forbud 

 og Contraordres gjort kraftig Modstand og Indsigelse. 



Ej alene Russerne, som sagt, men og de Svenske, 

 endskjønt disse ikke med mere Billighed. end hine, liavde 

 Prætension paa en Andel i Landet fra Varanger til Titisfjord 

 (Tisfjord) i Nordlandene og der sammesteds fordrede og oppe- 

 båre Skat, som Beboerne ej før vare vante at yde. Anled- 

 ningen dertil var, at, efterat Sveriges Konge Magnus Ladu- 

 laas havde i Aaret 1276 ved Birkarlerne undertvunget sig en 

 stor Del af Lapperne og af Lapmarken indimod Sveriges 

 Side og til Vederlag for saadan deres Bedrift havde givet 

 dem Jurisdiction over samme Lapper, saa at de agtedes for 

 og langt over 200 Aar virkelig vare Gouverneurer over og 

 havde Fuldmagt at fordre og beholde Skatten af dem imod 

 en vis aarlig Udgift til Sveriges Krone, og de derefter for- 

 medelst Misbrug af den dennem bevilgede Myndighed ved at 

 forurette og fortrykke de Fattige vare blevne af satte fra 

 deres Gouvernement over bemeldte Lapper af Sveriges Konge 

 Gustaf, som skilte dem ved alle deres Privilegier og gjorde 

 tidtbemeldte Lapper sig selv skatskyidige. — søgte Øst- 

 Kvænerne, som maaske vare benævnte Birkarlers Afkom, Aar 

 efter andet ned til den Finmarkske Søkyst med deres Kjøb- 

 niandskab og ved den Lejiighed formasteligen efter en egen 

 tiltagen Myndighed understode sig at fordre og oppebære af 

 Finmarkens Lapper Skat, hvilken de dog ikke beregnede 

 Hs. kongl. Majestæt af Sverige til Indtægt, men delte mellem 

 sig selv, 



Saadan Øst-Kvænernes Mishandling ved at kræve Skat 

 af de Finmarkske Lapper, endskjønt den ved daværende 

 Vardøhus's Amtmaud, velædle og velbyrdige Oluf Lange blev 

 dem strengelig forbuden, udfaldt omsider til en virkelig Skats 

 Erlæggelse af bemeldte Finmarkens Lidvaanere til Sveriges 

 Krone. Thi en Svensk Foged ved Navn Jens Haakonsson 

 paalagde dem Anno 1545 at betale Skat til Hs. kongl. Maje- 

 stæt af Sverige, livilken hans Efterkommere i Embedet en 

 Tid efter iuiden alt mere og mere forøgede. Paa samme 

 Skat gjord(; de Svenske idelig Paastand og holdt sig dertil 

 berettigede. Men højlovlig Ihukommelse Kong Kristian den 

 Fjerde gjorde derimod strengelig Forbud. Omsider afstod 

 Sveriges Konge efter den ved Knærøds Grænse oprettede 



13* 



