190 



han med uforrettet Sag maatte drage tilbage. Derefter, 

 da Amtmandens Underretnidg om Landets Bcskaffenhed var 

 allerhøjstbemeldte Konge Kristian den Fjerde alleriinderda- 

 nigst indhændiget, og de Svenskes Fripostighed daglig tiltog-, 

 lod Hs. kongl. Majestæt aftærdige tvende Kommissarier til 

 Finmarken, der in loco skulde alting forfare efter Finnernes 

 egen Vedstand og Bekjendelse, hvor da den samtlige Finne- 

 almue enstemmig udsagde Tiden, naar tidtbemeldte Skats 

 Erlæggelse hos dennem var paakoirmen, og hvorledes den 

 Tid efter anden var bleven forhøjet indtil denne Dag, samt 

 at den blev dem af de Svenske aftruet, med videre, som de 

 derom ved Kommissionen forfattede Thingsvidner ydermere 

 forklare. 



Vadsøens Finner aflagde i denne Sag for de tvende af 

 Hs. kongl. Majestæt udsendte Kommissarier. Skibshøveds- 

 nianden velædle og velbyrdige Oluf Pedersson (Maaneskjold) 

 samt velædle og velbyrdige Hr. Kaucelli-Sekretær Nils Krag. 

 saadan Bekjendelse, at den Skat, som de til Sveriges Krone 

 ydede, tog sin Anfang ved det, at Øst-Kvænerne kom fordum 

 ned i Varangerfjorden og fordrede til Skat af dem 2 Ort, 

 sagde derhos sig at være uvidende. hvorfor de samme Skat 

 toge, og at de delte den imellem sig selv. Desuden beiettede 

 de, at omtrent for 56 Aar siden, som var i Aaret 1545, gjorde 

 en Svensk Foged ved Navn Jens Haakousson dem skatskyl- 

 dige, annammede første Gang 2 Ort, siden 2 Ort 8 Skilling. 

 Efter ham kom Nils Orvang, der først forhøjede Skatten til 

 I Rdlr., men uogle Aar derefter nedsatte aen til 5 Mark 

 Danske, hvilke de sagde sig endnu aarlié at betale. Bemeldte 

 Skat bekjendte de dem ved Trusel, Undsigelse samt Hug og 

 Slag at være bleven aftvungen: især faldt deres Bekjendelse 

 om benævnte Nils Orvang, at han nogle Gange truede at 

 ville med Landsknegte besøge dem i Fjordene, saafremt de 

 viste sig uvillige til Skattens Erlæggelse, hvorfor de af Fiygt 

 maatte fyldestgjøre hans Paastaud. End besværede de sig 

 over, at de af den nuværende Svenske Foged Arnt Justing 

 og hans Følge hvert Aar truedes. Og som de af velbemeldte 

 Kommissarier bleve tilspurgte, om de havde noget i Brug af 

 Sveriges Land eller Vand, hvorfor de med Biliighed og Rette 

 kunde findes skyldige til saadan Skat at udgive, bekjendte 

 de samtlig og enstemmig samt med Ed bekræftede sig ej at 

 vide dle.i- af deres Forfædre ut Iiavc hørt, at nosen af dem 



