en i Øst- og en anden i Vest-Finmarken, blev Vejen saaledes 

 tågen, at, naar den Øst-Finmarkske Foged var, efterat have 

 besøgt Kola og de Russiske Egne paa Nordfjeldet, kommen 

 tilbage til forbemeldte Juksby, for han derfra ned til Søen 

 til den Finneby Bondø i Laxefjorden i Øst-Finmarken, som 

 er 1 stærk Dagsrejse. Fra Bondøen rejste han 2 Mile tilsøs 

 til Vejnes i benævnte Laxefjord og fra Vejnes 1 Mil ligeledes 

 tilvands til Lebesby, liggende paa hin Side af samine Fjord, 

 hvorfra han forføjede sig tilbage til Varanger, og var saa 

 dermed haus Rejse bragt til Ende. Den Vest-Finmarkske 

 Foged derimod besøgte Vest-Finmarkens Søfinner og for 

 siden op til de Svenske Fjeldlapper i Avjovarre og Kouto- 

 kejno Skatten af dennem at indkræve. 



Paa den vidtløftigt og omstændeligt nu beskrevne 

 Fjeldrejse eller saakaldte Malmiske Rejse øvedes fordum af 

 Fogderne stort Høkeri iblandt Lapperne med Brændevin, 

 Tobak og andre deslige Varer, hvorved den Sælgende havde 

 Gevinst; men Almuen besværedes med umaadelig Skyds til 

 slige Varers Frembringelse fra et Sted til andet, at jeg ej 

 skal tale om den Mængde af Forverk, som samme Fogder 

 medbragte til Malmis at forhandle, saa at Kjøbmandskab 

 til egen Fordel maaske af endel med mere Iver iagttoges, 

 end den Forretning, til hvilken de vare udsendte. Over 

 saadan deres Opførsel indgave de Svenske i Aaret 1615 Klage, 

 hvorfor de ved en Interims -Anordning bleve forbudne at 

 kjøbsiaa paa Fjeldrejsen og andensteds, være sig med Tobak, 

 iBrændevin eller andet, hvorved Bonden med unyttig og over- 

 rfiødig Skyds bebyrdedes. Og saasom de fremturede med at 

 I drive Kjøbmandskab paa benævnte Rejse, hvilket deres For- 

 retnings Væidighed og Vigtighed ingenlunde anstod, blev 

 den Lejlighed dennem betagen ved højlovlig Ihukommelse 

 Kong Kristian den Femtes Befaling derom saalydende: Saa- 

 som ved den Malmiske Rejse stor Misbrug og Uorden af 

 Fogderne skal være begangen, saa skal Rejsen herefter for- 

 rettes af saadanne Personer, som Amtmanden dertil dygtige 

 befinder. Hvoi-ved det og forblev, indtil Fogden Nils Knag 

 efter allerunderdanigst Ansøguing erlangede igjen Tilladelse 

 at forrette Fjeldrejsen. 



Paa tidtbemeldte Rejse have og Fogderne fordum un- 

 dervejs oppebaaret baade paa Fjeldene af Fjeldlapperne og 

 efter Tilbagekomsten fra Fjeldene ved Søkanten af Sølap- 



14* 



