205 



benævnte Lapper blev ved en kongelig Anordning af 3dje 

 Marts 1688 konfirmeret, men derefter den 6te Juni i Aaret 

 1691 afskaffedes ved kongelig Befaling Skaarfisks, Skatskjænks 

 og Spisnings Ydelse. 



Angaaende Anledningen til ommeldte Paalæg, som 

 Fogderne besværede Lapperne med, falder at agte, at hafte 

 Dokumenter give Formodning, samme allerførst at have ind- 

 sneget sig, da de Svenske og Kussiske Fogder Skatten ved 

 Søsiden annammede, og at de Norske Fogder af dennem til 

 slig Oppebørsel siden have tåget Exempel. Thi man befin- 

 der, at Grossfyrsten i Aaret 1517 tillod sine Fogder at an- 

 namme Spisning med videre Skjænk af Lapperne, dog ved 

 en sær Foreskrivelse baade i Henseende til Tiden og Maaden, 

 som ej maatte overskrides. At de Svenske Fogder betyngede 

 Sølapperne med usedvanligt Paalæg, viser et derom i Ham- 

 merfest tåget Thingsvidne af 9de Maj 1608, desuden en kon- 

 gelig Ordre af Dato 20de Februar 1609, lydende, at de Sven- 

 ske Fogder ej maatte tilstedes Hs. Majestæts Undersaatter 

 med ubillig Flytning, Spisning eller anden Bekostning at 

 besvære; men ikke saasnart havde de Russiske og Svenske 

 Fogder ladet Sølapperne for Skatskjænk, Spisaing etc. blive 

 ukrævede, førend den Norske Foged fordrede og oppebar 

 samme. 



Angaaende Skatten af de Finmarkske Norske Bønder 

 eller saakaldte Normænd, haver man at agte, at efterdi de 

 ej som Lapperne vare Landets Indfødte, men til Fiskeriets 

 Brug did hensendte, og Udøerne samt andre øde Steder af 

 dennem bleve besatte, nød de i Begyndelsen Forskaansel for 

 Skats Erlæggelse, hvilket var imod et Folk, der bevilgedes 

 at benytte sig af alt Landets Gode, en saa stor Naade, at 

 samme med Rette burde i Stenklipper udgraves, Kongerne 

 til en evig Ihukommelse og til Eftersagn for Efterkommerne, 

 saalænge som Verden staar. Derefter i Tidens Fremløb blev dem 

 paalagt at yde Skat; thi den 16de April Anno 1610 lod høj- 

 lovlig Ihukommelse Kong Kristian den Fjerde et aabent Brev 

 udgaa til Vardøhus Amtmand Klaus Gagge med Befaling at 

 lægge menige Almue udi Vardøhus Len i Skat og have flittig 

 Indseende med, at alting maatte gaa retfærdelig til, saa at den 

 Rige hjalp den Fattige, og at der ej ansaaes Gunst, Gave eller 

 Venskab, eller med nogen saaes igjennem Fingre. En Fisker ved 

 Søsiden blev ansat at betale i Skat l^ja Rdir,; en Udrorskarl, 



