221 



Samme bevidner og højlovlig Ihukommelse Kong Kri- 

 stian den Fjerdes allernaadigste Befaling af Dato 19de Oktober 

 1629 og af saadant Indhold: 



Anrørendes Bergens Borgere, som briige deres Handel 

 i Finmarken og ikke ville betro Almuen for en Skillings 

 Værdi, medmindre de bekomme deres rede Betaling og Fiske- 

 riet jo er desbedre, derom skal vores Lensmænd paa vores 

 Slot Bergenlius og vores Gaard. Throndhjem bekomme vores 

 naadigste Befaling saaledes, at de bkal tilholde Borgerskabet 

 udi forbemeldte Bergen og Thiondhjems By, at de, som ikke 

 ville imdsætte Finmarken med hvis de fornøden kan have, 

 de og skal entholde dem fra Landet og ikke forbyde Jern 

 som det ville gjøre. 



Men ved højlovlig Ihukommelse Kong Kristian den 

 Ferates allernaadigste Forordning af Dato Iste Januar 1681, 

 bleve de Throndhjemske fra Finmarkens Negotie aldeles ude- 

 lukkede, hvorpaa den de Bergenske alene tilfaldt. Ligesom 

 Throndhjems Indvaanere havde i lang Tid med Bergens Borgere 

 været delagtige i den Finmarkske, saa havde de og med den- 

 nem haft Del i den Russiske Handel, som erfares af et kongeligt 

 Søpas, dateret Koidinghus den 26de Februar 1641. Neppe vare 

 4 af de ovenmeldte 6 Aar til Ende, førend der formedelst endel 

 Handels-Fuldmægtiges slette Konduite og Indbyggernes Klage- 

 maal over Borgernes Forhold blev befalet, at en Kommission 

 i Landet skulde holdes, hvilken derpaa udi Aaret 1685 ved 

 tvende Koramissarier blev fuldbyrdiget. Og saasom de Ber- 

 genske Trafiquerende fandt sig med den af bemeldte Kom- 

 missarier føjede Anstalt saa misfornøjede, at de undsloge sig 

 for at gjøre Finmarkens Indvaanere Forstrækning, blev Ma- 

 gistraten i Bergen tilforpligtet at foreholde dem sin Skyldighed 

 ved et kongeligt Reskript af 28de Juli 1686, hvori Hs. Maje- 

 stæt allernaadigst behagede at befale, at, efterdi det var ham 

 for Ørerne kommen, at stor Mangel paa Levnetsmidler hos 

 Indbyggerne i Fiemarken gik i Svang, ved det at endel paa 

 Landet Handlende ej efterkom det, som senest paa Thingene 

 var bleven anordnet, skulde velbemeldte Magistrat alvorlig 

 tilholde de paa Finmarken negotierende Bergens Borgere at 

 forskaffe god Foriaad i Landet paa de fornødne Viktualier 

 til Undersaatternes nødtørftige Ophold. Og efterdi den Fin- 

 markske Forstrækning endnu skeede altfor sparsommelig, fik 

 tidtbemeldte Magistrat paany i Henseende til Indbyggernes 



