226 



havde de Frihed til selv at lade dem føre til Kjøbstæderne 

 og paa bedste Maader forhandle. De Trafiqiierende vare be 

 vilgede imod rede Betaling med Penge at beholde al Hs, 

 Kgl. Majestæts Rettighed af Fisk og Tran, være sig Skat, 

 Leding og Tiende. Kirkeværgerne skulde til dem alene af- 

 hænde al Kirkens Tiendeandel og Rettighed sfisk, hvilken de 

 vare forbundne til at imodtage, og derimod efter deres An- 

 modning at forskaffe, hvad til Kirkens Istandsættelse og 

 Vedligeholdelse samt andet Brug gjordes fornøden. Saalænge 

 Indbyggerne imod Betaling' kunde bekomme, hvis de havde 

 behov, hos det Steds Handelsfoi valter, hvis Handelsdistrikt 

 de tilhørte, maatte de ikke handle med nogen anden under 

 Straf, første og anden Gang at staa i Halsjernet, og, om det 

 oftere skeede, efter Sagens Beskaffenhed at gaa i Jern paa 

 Bremerholm. Saafremt en Betjent, Prest, eller hvo det end 

 maatte være, befandtes at handle med en anden Udreder 

 naar de hos deres egen imod Betaling kunde faa det, de 

 behøvede, skulde den, som dermed betrædedes, foruden Kon- 

 fiskation af Varerne, bøde første Gang 50 Rigsdaler, anden 

 Gang dobbelt, og saa fremdeles, hver Gang det skeede. 

 Dersom nogen Ind- eller Udlændisk understod sig, al den 

 Stund de Trafiquerende deres antagne Handler forsvarligen 

 forsynede, at negotiere i eller nær Finmarken, havde de 

 Magt til saadanne Handlere at antaste og, om muligt, sig 

 bemægtige og hos Øvrigheden der i Landet hænde Dom over 

 dem, og saafremt nogen af Parternej ej med Dommen var 

 fornøjet, bevilgedes ham, som derpaa] ankede, at lade den 

 indstevne for det kongelige Admiralitet i Kjøbenhavn til 

 Doms Erholdelse, og naar al Omkostning var fradragen, 

 skulde de \ Parter af det, der blev kjendt til Pris, tilfalde 

 dem, som det erobrede, og den 3dje Part Almuen i det 

 Thingsteds Distrikt, hvor det var bleven opbragt. Foruden 

 bemeldte i sidst berøi-te Oktroj- Forordning foreskrevne Leges 

 (Love) udgav ogsaa Hs. kgl. Majestæt den 6te Juni 1691 

 en allernaadigst Anordning, at til Landets desbedre Forsorg 

 skulde Øvrigheden paa ethvert Handelssted efterse, om der 

 efter senest udgivne Oktroj s Tilhold var saa meget af de 

 derudi omskrevne Varer i Forraad, at Handelsfolket paa alle 

 Aarets Tider imod Betaling stedse kunde faa, hvad de deraf 

 begjerede, især af de nødvendigste Species, saasom Mel, Salt 

 og hvad til Klæder og Fiskeriets Fortsættelse var fornøden • 



