ndsendes. Bemeldte Trafiqiierende" bleve forbundne til ej 

 ilene at forsyne deres egne nu paany antagne Handler i 

 Finmarken, men endog de øvrige Havne, som ingen Udredere 

 havde, indtil der fandtes de, som samme sig til Forsyning 

 ■/ilde paatage. V^arerne, som de der i Landet bekomme, 

 havde de Frihed til lige derfra til /remmede Steder uden 

 Riget at lade føre uden nogen Tolds, Konsumtions eller 

 A.ksises Afgift; og vikle de lade dem bringe til Bergen eller 

 andre Kjøbstæder i Hs. Maj.s Riger og Lande, skulde 

 de i lige Maade for al Rettiglieds Erlæggelse deraf være fri, 

 saavel naar de indkomme, som naar de udførtes, og hverken 

 i Bergen, Øresund eller andre Steder noget for saadanne 

 'Varer fordres. Den aarlige Forpagtningsafgift, som de efter 

 iOktrojen burde betale, blev dem, som ovenmeldt, efterladt, 

 dog det Kammertjener Jørgen Nammesen allernaadigst givae 

 ■Benaadningsbrev paa Afgiften af Tanens og Altens Elvs Laxe- 

 fiskerier i alle Maader ubeskaaret I 3 Aar, fra Nytaarsdag 

 1699 indtil Aarsdagen 1702, skulde de forblive ved Handelen 

 og forsvarligen forsyne Landet. 



Den 25de April 1702 lod liøjlovlig Ihukommelse Kong 

 Fredrik den fjerde udgaa om Handelen paa Finmarken en 

 Oktrojforordning, hvorved 12 eller 16 af de bedste Bergenske 

 Kjøbmænd bleve tilholdte som Hovedparticipanter at træde 

 sammen i et Handelskompani og bevilgede i Kompaniet at 

 indtage saa mange gode og vederheftige Indvaanere i Bergen, 

 som dem godt syntes, samt forpligtede med egne eller befrag- 

 tede Norske eller Danske, men ej fremmede, Skibc at besejle 

 'Landet. Samme deres Handel skulde tåge sin Begyndelse 

 fra St. Hans Dag i Aaret 1703. Ovenbenævnte trende Tra- 

 ifiquerende, som ginge fra Handelen ved dette Kompanis Til- 

 Itrædelse, skulde af den udestaaende Gjæld og Restantser, 

 som de havde der i Landet, efter denne Oktroj-Forordning 

 lade sig nøie med saa meget, som Debitor selv uden sin Ruin 

 ved deres Fratrædelse til bemeldte St. Hans Dag formaaede 

 liat betale, og derefter ingen videre Paastand have. Det 

 iHandelen tiltrædende Kompani blev 'forbundet til, naar Fiske- 

 riet mærkelig mislingede, at gjøre Kredit og komme de nød- 

 lidende Indvaanere til Hjælp; hvorimod det, naar Gud igjen 

 igav sin Velsignelse, skulde fremfor alle andre have Ret til 

 og gjøre sig betalt af Debitors Avl og Formue, Hs. kgl. 

 Majestæts Rettighed dog derved ubeskaaret. Saalænge Ind- 



