238 



frem, sig oplioldende Fjeldlapper, fra hvilke de iuiod Hamp, 

 Vadmel, Klæde, Kjedler og deslige tilforliaudle sig Reiisdyr- 

 hiider, Foi-verk, tørrede Sik (Sik er et Slags Fisk saa kaldet), 

 tørrede Gjedder med andet mere. Omtrent ved Januar 

 Maaneds Udgang komme de ned til Varanger-Markedet, der 

 at handle med Indbyggerne, og bringe med sig affarvede 

 Klædevarer, Horst, der er et Slags grovt Lærred, som gemen- 

 lig bruges til Baadsejl og til Rejsetelt, Vadmel, Messingkjed- 

 ler, Tinflasker, Skjærringer, som ere de Jernkroge, paa hvilke 

 Gryder hænges over Ilden, Ræve-Glækser, der ere et Slags 

 Jernmaskine at fange Ræve med saa kaldet, Saxe at klippe 

 Faar med, Uldkarder, Øxer, Klinkesøm, Hamp, Humle, Rask, 

 Kattun, Kohuder samt adskilligt mere, desuden og Brænde- 

 vin, endskjønt højlovlig Ihukommelse Kong Fredrik den 

 fjerde ved en allernaadigst kongelig Forordning, dateret Fre- 

 driksberg den 27de September 1726, hvilken jeg, saasnart 

 den til Finmarken ankom, oversatte i det Lappiske Sprog 

 og oplæste for det Distrikts Lapper, hvor jeg uværdig var 

 Missionær, haver under Straf at udstaa Kirkens Disciplin 

 strengeligen forbudet at sælge eller skjænke nogen Lap aller- 

 mindste Brændevin. Lapperne derimod forhandle til bemeldte 

 Svenske Borgere Rensdyrhuder, Ræveskind, tørret Graasej, 

 tørrede Kuller, tørrede Rokker etc. ; og naar en af titbemeldte 

 Borgere og en Lap have kjøbslaget tilsammen, tegner Borge- 

 ren ved Udskjæren i en liden Kjep, kaldet Gilkos Lappens 

 Debet og ved Skilsmissen leverer ham den til Efterretlighed, 

 at han kan se, hvad Gjæld han staar i hos ham, hvilken han 

 niaa være betænkt paa med Tiden at betale. 



Samme Svenske Borgere yde hverken af ind- eller ud- 

 gaaende Varer Told eller anden Afgift; men Bonden alene 

 betaler af den Fisk, han til dennem afhandler, den paabudne 

 Tiende. Paa Markedspladsen opslaa de Telte paa Sneen, 

 havende deri sit Tilhold og sin Kram. Naar de ikkun ent- 

 holde sig fra at sælge og skjænke Brændevin, er det, som af 

 højstberaeldte allernaadigste kongelige Bevilling erfares, dem 

 tilladt at drive Negotie med Finmarkens Danske Lapper paa 

 ovenmeldte Varanger-Marked, hvilket holdes den 8de Februar 

 i)g staar tegnet bag i Almanakken ; men at øve nogen Slags 

 Handel paa andre Tider eller Steder der i Landet er dem 

 forbuden. Ikke desmindre befandtes de imod Forbud at 



