268 



merskifei'gruppen ellei' blive at optøre som Aflejninger yngre 

 end denne. Ifald man skulde holde sig til den første Forud- 

 sætning og altsaa de nævnte Lerstenslag, Ler- og kvartsi- 

 tiske Skifere være at sætte som Lagpartier, der stikker ind 

 under Grlimmerskiferen i Nr, 7, saa vilde lier det ejendom- 

 melige Forhold træde frem, at Metamorfosen er længst frem- 

 skredet og det saagodtsom til sin yderste Grændse i de høj- 

 ere liggende Lagmasser, mens de dybere liggende forholdsvis 

 kuns lidet ere berørte af den. Fra Nr. 7 fortsætter den ka- 

 rakteristiske Glimmer skifer som eneraadende Bjergart gjen- 

 nem hele den høje og mægtige Fjeldmasse, som taarner sig 

 op mellem Dividal og Kii-gesdal. Kirgesdal skjærer sig lige 

 saa dybt ned i denne Fjeldmasse som Dividal, men intet- 

 steds vil man her træffe paa Aflejninger, der svare til dem. 

 der stikke frem i de lave Partier langs Divielven og som 

 her tillige findes trædende frem i ret anseelig Mægtighed. Mere 

 Rimelighed kunde der saaledes maaske være for at vælge 

 den anden Forudsætning og opstille de her omhandlede Af- 

 delinger som Led, tilhørende en Gruppe, yngre end Glim- 

 merskiferen. Denne Forudsætning yi] ogsaa her blive gjort 

 gjældende og er Forholdet ogsaa saaledes fremstillet i Pro- 

 filritset Fig. 4. 



Den ovenfor omhandlede Lersten, der ofte synes ula- 

 get, viser paa andre Steder en bestemt Lagdeling og tildels 

 ogsaa Skiferstruktur. Foruden den egentlige Skifrighed er 

 ogsaa paa mange Steder at iagttage secundære indbyrdes 

 parallele Afsondringsflader, der i to Hovedretninger skjære 

 hinanden under rette Vinkler. 



De samme Lerstensdamielser fortsætte fra Dividalens 

 ovennævnte Fos (Nedre-Fos) hele Dividnlen opover til forbi 

 Gaarden Frihedsli — i Dalbunden som i de laveste Partier 

 af Aasskraamngerne — igjennem en Strækning af mellem 1 

 a 2 Mil. Hvor Stenen er bestemtere lagdelt, viser den of- 

 test en Strøgretning af 120'' med svagt nordligt Fald. Paa 

 den nævnte Strækning bry der der oftere frem i Dagen en 

 granitisk Sten — som en Forløber for et større samnienhæn- 

 gende Granitparti lang.^ Divielvens øvre Løfb. Opover Da- 

 len vexler saaledes Lerstensdaniielserne gjentagne Gange 

 med Granit. Der er imidlertid Intet, der tyder hen paa. at 

 Graniten har gjennembriidt Lerstensmasserne. Tvertimod 

 maa Lerstenen upaatvivlelig være yngre end Graniten. 



