270 



sætte til 120^ med sydvestligt Fald, der paa sine Steder 

 kan naa op til 30 a 45 ^. Den forherskende Faldvinkel kan 

 dog- neppe sættes over 15 ". 



Fra den indre Ende af Nedi^e-Eosta-Vand skjær den 

 temmelig brede Sørdal sig mod Syd op imod det ovennævnte 

 Dødes-Vand, der fra det neppe 1500 Fod over Havfladen 

 liggende Høj-Plateau, der skiller mellem Nedre Rosta-Yand 

 og Dividal, liar sit Afløb mod Bivielven. Dette Plateau ud- 

 breder sig indover vestenom Lekkafj eldenes Alpegruppe op 

 imod Rigsgrændsen og afsluttes opad oftest i en Uendelig- 

 hed af klippeformige Forhøjninger, — et Forhold, der tem- 

 melig stærkt stikker af mod det, der i Regelen træder frem 

 inden de af Glimmerskifergruppen byggede Fjeldpartier. 



I sin nedre Del stikker saaledes Sørdalen sig ind 

 imellem den omtrent 1500 Fod høje Rosta-Aas paa søndre 

 Side af Rosta-Vand og det over 4000 Fod høje Lekkafj eld. 

 Som før nævnt optræder i de dybere Partier af Rosta-Aas 

 og navnlig i Lekkafj eld mægtige Aflejninger af en haard 

 halvt sandstenagtig Kvartsit, der overlejes af Glimmerskifer 

 med Kalkstensindlejninger. Kalkstenen paa Lekkafjeldets 

 Top er rigt gjennemsat af stænglig blaalig Grammatit. 



Opigjennem Sørdalen stikker den faste Fjeldgrund kuns 

 sjelden frem. Hvor dette er Tilfældet, dannes Bjergarten 

 overalt af Glimmerskifer med Indlejninger af graalighvid 

 krystallinisk Kalksten. Strøgretningen er højst variabel — 

 20 '^ med en Faldvinkel af 60 a 70 « :N'V ikke sjelden. Hen- 

 imod Nedgang til Di^ddal ved den ovennævnte Flinte-Elvs 

 øvre Løb optræder en smuk næsten snehvid finkornig Kalk- 

 sten i en Række parallele Baand. Strøg 120 ", Fald 70« S. 

 Kalkstenen er her hyppig indsprængt med Svovlkis. Læn- 

 gere ned træffer man en mildere Glimmer- eller Lerglinuner- 

 skifer, der er identisk med Lagpartierne Nr. 3 i Fig. 4, der 

 igjen nedimod Bunden af Dividalen afløses af Partier af den 

 ovenfor omhandlede Granit. 



Forholdene over denne Profillinje ligge vistnok ikke 

 saa klart tilskue, at man herfra skulde kunne drage fuldt 

 afgjørende Slutninger med Hens^ai tn Spørgsmaalet om det 

 Berettigede i at udsondre Dividalens ovenomhandlede Ler- 

 sk'*fer, kvartsitiske Skifer og Lerglimmersk:Fer som en yngre 

 Dannelse ud fra Glimmerskifergruppen. Medens GUmmer- 

 skiferen Sørdalen opigjennem utvivlsomt tilhører Glimmer- 



