283 



mangler saagodtsom ganske i disse Aarer, i hvilke Ste- 

 nen i Dagfladen er oversaaet med fremspringende Knu- 

 der eller Vorter af Iivid Feltspath. 

 2) Den gneis-granitiske Bjergart overlejes her af mild buk- 

 let Lerglimmerskifer (glindsende Skifer) med et svagt 

 østligt Fald af 10 ^. Stenen i de underste Lag af Ski- 

 feren er mere kr3''stallinisk udviklet og indeslutter hyp- 

 pig Aarer af Kvarts. 



Opover vexler denne mildere Skifer med eller inde- 

 slutter Lag af renere Glimmerskifer. 

 S") sort grovkornig Kalksten og derover Lag af en mildere 

 Skifer med sortagtig Streg (Alunskifer). Enkelte af 

 Skiferlagene her findes overtriikne med flere Linjers 

 tykke Overdrag af Grafit. 

 4) Derover haardere grønlig Grlimmerskifer i smiik Lagde- 

 ling — tildels delt i Bænke fra ^ a 1 Fods Tykkelse og 

 ogsaa derover. Disse ligge parallel med Skiferens Skiktfla- 

 der. Strøg- og Faldretningen er gjennem den hele Lagfølge 

 ensartet. 

 Den samme granitiske Bjergart stikker frem i Dal- 

 bunden i den hele Strækning mellem Haakstad og Bonnes 

 til opuuder Storklættens Fod og overlejes igjen overalt af 

 den mildere Skifergruppes Lag. Graniten bryder intetsteds 

 frem gjennem dennes Lagafdelinger og maa altsaa i ethvert 

 Tilfælde være ældre end denne Gruppe. Derimod er der 

 snarere Rimelighed for. at den gjeunembryder Glimmerski- 

 fergruppens Lagmasser. og forsaavidt den er af eruptiv Op- 

 rindelse. saa vil den altsaa rimeligvis være yngre end 

 denne. 



Denne granitiske Sten viser altid en hvidlig Farve. 

 Feltspathen er livid og er vel i Regelen Oligoklas. Tvilling- 

 stribning iagttages undertiden. Kvartsen ervandklar. Glim- 

 mer mangler ofte ganske. Undertiden er den hvide Grund- 

 masse rigt besaaet med fine Striber eller smaa Klumper af 

 et mildt grønligt Mineral. Det er temmelig tungt smelte- 

 ligt for Blæserøret. Saaledes smeltet viser det sig stærkt 

 magnetisk. 



I det her omhandlede Strøg optræder saaledes følgende 

 Hovedgrupper : 



