299 



man fra Lenvik Præstegaard — noget syd for Eødberg — 

 gaar op imod Spidsen af dette Forbjerg, erholder man føl- 

 gende Profil fra det Liggende til Hængende: først en Vexel 

 af Glimmerskifer og Kalksten omtrent strygende i h 7, og 

 faldende dels stejlt norvestlig, dels med vertikale Skikter. 

 Derover i ganske conform Skiktning en Gneis overalt rig 

 paa dunkel kjødrød Feltspath, men desforuden ogsaa indehol- 

 dende den samme Feltspath, som regelmæssige Lejer fra én 

 til nogle Fods Mægtighed. Den indeholder ogsaa andre Lejer, 

 som dels bestaar af grovkornig, dels af finkornig Granit, og 

 fremdeles andre, der danne en grov Petrosilex, der vel neppe 

 er andet end den mest finkornige Varietet af den ovennævnte 

 Granit. Derpaa følger endelig Eødbergs Granitdannelse, der 

 nu bestemt viser sig som en Gjentagelse i det Store af den 

 grovkornige lejeformige Granit i dens Liggende «. 



Ser man hen til Rødbergs-Granitens petrografiske For- 

 holde, saa er denne i saa Henseende ganske identisk med 

 Kyststrækningens Granit, mens den derimod væsentlig skil- 

 ler sig fra Indlandets granitiske Dannelser. I Lighed med 

 Kyststrækningens Granit er den saaledes en Orthoklas-Gra- 

 nit, og afviger deri fra Indlands-Graniten, i hvilken Feltspa- 

 then oftest er Oligoklas i Forbindelse med Orthoklas. Men 

 dernæst træffer man ogsaa her det samme Forhold, som før 

 er paavist paa Kvalø, at Graniten, dels mod Grændserne af 

 Skiferfeltet gaar over til en lagdelt og skiktet gneisagtig 

 Dannelse, der endog træder frem inden det ubetingede Ski- 

 ferfelt, men dels ogsaa midt inde i det massive Felt fremvi- 

 ser lignende Skiferlag, i kvilke den mørke Glimmer til sine 

 Tider kan optræde i saa overvejende Maal, atBjergarten her 

 i petrografisk Henseende staar Glimmerskiferen nærmere end 

 Glimmer-Gneisen. Ser man hen til Lejningsforholdene, saa 

 ville de her nævnte Lag snart være at indordne under Glim- 

 merskifergruppen, snart ind under det egentlige Granitfelt — 

 men altid vil Lagstillingen være den samme. 



De her omhandlede Forholde kunne vel fortjene at 

 blive holdt nærmere frem. I Strækningen fra Kaarvik ud 

 imod Rødberg vil Forholdet oftest findes saadant, at Glira- 

 merskifergruppens Lagafdelinger med sine karakteristiske 

 Kalkstensindlejninger træde frem som det Unders tliggende 

 langs Strandlinjerne og derpaa opad afløses af gneisagtige^^(^G! 

 Lag, der lidt efter lidt igjen træder tilbage for den karakt^J,,5{:;J^i^><^ 



.*9 



