303 



Grund til at iidsondre de under 1 og 3 omhandlede Skifer- 

 partier fra Glimmerskifergriippen 2 som Led tilhørende en 

 yngre Formationsgruppe. Disse førstnævnte Skiferpartier ere 

 ikke alene i petrografisk Henseende forskjellige fra Glim- 

 merskifergruppens haarde kvartsrige Skifer, men det er 

 navnlig Lejningsforholdene, der synes at tale til Fordel for 

 en saadan Sondring. Umiddelbar Kontakt er vel ikke paa- 

 vist her, men saaledes som Forholdene ere at aflæse i det 

 Store, er der al Grund til at forudsætte, at Aflejningerne (1) 

 og (3) overlejer Lagpartierne (2), der tilhøre det utvivlsomme 

 Glimmerskiterfelt, under en afvigende Lejning. Men i saa 

 Tilfælde maa disse yngre Skiferafdelinger, der paa Profilet 

 Fig. 22 sees at overleje Glimmerskiferen, langs Ritsets begge 

 Endepartier, utvivlsomt være at henføre til den samme geo- 

 logiske Formationsgruppe, hvis Lagmasser ere paaviste over 

 Ansfj eldet. Manken o. fl. St. Fra Ansfj eldets sydlige Skraa- 

 ning udbreder disse Lagmasser sig nedover mod Sør-Reisen 

 og træder her navnligen frem i mægtige Aflejninger af graa- 

 lig sort Kalksten og ere her umiddelbart knyttede til de 

 nævnte yngre Aflejninger langs Tømmerelven. 



Fig. 23. Profil fra Haukeli i Bækkebotten over Likollen. 



Nede ved Bækkebotten træffes først den ovennævnte 

 Kalksten i Vexling med grønne Skifere, antagelig tilhørende 

 den 3dje Skifergruppe. Opover Skraaningen af den egent- 

 lige Likol møder man haardere Glimmerskifer med nord — 

 sydlig Strøgretning og Fald 45 ^ V — i Ritset betegnet med 

 (a). Henover Likollens Hojflade bryder der frem et grani- 

 tisk Parti (c), der breder sig ud et godt Stykke mod Øst, 

 indtil det afløses af en graaligsort Kalksten, der falder fra 

 Graniten under en Faldvinkel af 10 a 15 " og viser en Strøg- 

 retning af 150 **. 



Likollens Granit, der dannes af rødlig Feltspath og i 

 Regelen er fattig paa Glimmer, gjennemsættes i de vestligst 

 liggende Partier af et overordentlig stort Antal Kvartsgange 

 og Aarer af større og mindre Mægtighed — fra 2 Fod ned- 

 over til V2 Fod — . Disse Gangpartier strække sig i Rege- 

 len i nord — sydlig Retning med vertikalt Fald, men Tver- 

 grene løbe ofte ud fra den ene Hovedgang over til den an- 

 den, saa det Hele danner som et temmelig udviklet Netsy- 

 stem. Noget længere østlig gaar den massive Sten over til 

 en Gneis-Granit, idet den antager en lagdelt Struktur, bliyer 



