332 



Senjehésten breder sig udover Stangelandet og herfra i et 

 Bælte i ndrdostlig Retning gjennem Senjens Indland. Hvor 

 langt mod Nord Gneis-Graniten naar frem, er for Tiden ikke 

 undersøgt, — men da Partier af Samme skyder frem mx)d 

 Nord helt til Gibostad, er der raegen Sandsynlighed for, at 

 Bæltet skal findes sammenhængeude helt op imod Stønnes- 

 botten. Som det vil fremgaa af Beskrivelsen ovenfor, naar 

 det i ethvert Tilfælde noget nordenfor den Linje, der 

 fra Græsmyrvandet fører over til Strømsbotten paa Senjens 

 Vestside. 



I petrograflsk Henseende staar Bjergarten inden dette 

 Bælte mellem Gneis og Granit. men optræder som en Hel- 

 hed i en Uendelighed af Overgangsformer ligefra Gneis og 

 Glimmergneis og opimod Gran ir. Ogsaa ren karakteristisk 

 Granit træder hyppigere til. 



Der foreligger ikke direkte lagttagelser, der kunne 

 tjene til at belyse Forholdet mellem denne gneis-granitiske 

 Bjergart og Nord- og Vestsidens mere karakteristiske Glim- 

 mergneis. Ved Strømsbotten er Bjergarten endnu gneis-gra- 

 nitisk, mens den ved det lidt over V4 Mil vestenfor liggende 

 Punkt Strøm.snes af Keilhau karakteriseres som Gneis og 

 ganske sideordnes med Gneislagene langs Yttersiden af Sen- 

 jen. Saavidt imidlertid Forholdene kunne bedømmes ved fra 

 Strømsbotten et kaste Blikket over Fjeldmassen udover til 

 Strømsnes, synes der at være liden Sandsynlighed for, at 

 der mellem disse Punkter skal flndes nogen Grændse mellem 

 Gneis-Graniten og den mere karakteristiske Gneis. 



Gneisen indeslutter endvidere ofte granitiske Lag mas- 

 ser, og omvendt vil der ogsaa inden den mere karakteristiske 

 Gneis-Granit oftere findes Skiferstrata, der ere rent gneisar- 

 tede og i ethvert Tilfælde staa Gneisen nærmere end Gneis- 

 Granit, uden at det dog her kan være nogen Grund til at 

 opfatte dem anderledes end som Afændringer eller Over- 

 gangsformer. Skjønt Gneisafdelingen visselig — og det maa- 

 ske saare hyppigt -- indeslutter Skiferdannelser. der synes 

 at staa Graniten eller Gneis-Graniten saa fjernt som vel 

 muligt, ere dog Gneisen og Gneis-Graniten med Hensyn til 

 den petrografiske Sammensætning i det Hele og Store 

 ensartede og i saa Henseende vel neppe mere afvigende, end 

 Tilfældet kan være mellem Afændringer inden sam_me utvivl- 

 somme Hovedform. Forskjellen mellem Vestsidens karakte- 



