349 



deiifor Skjærstad skyder Skjærstaddalen sig i sydvestlig Ret- 

 ning ind i Fjelddragets Fjeldparti, og fra denne øvre Afslut- 

 ning naar man over et omtrent 1400 Fod liøjt liggende Fjeld- 

 skar, der fører over en smal Fjeldryg, ned til Kvedfjordlan- 

 dets ovennævnte lavere liggende Højflade, der efterliaanden 

 skraaner ned til Eldedalen. De liøjeste Punkter inden dette 

 Fjeldparti naa op til antagelig lidt over 2000 Fod. 



Gneisagtige og gneis-granitiske Partier, ganske ens- 

 artede med dem, der bygger Fjeldgrunden fra Kasfjordbotten 

 udimod Eignes, optræder ogsaa her som den paa det Nær- 

 meste eneraadende Bjergart. Paa en Excursion fra Kasfj or- 

 den gjennem Skjærstaddalen og over det førnævnteHøjfjelds- 

 skar ned til Borkenes i Kvedfjord fandtes Fjeldgrunden fra 

 Fjorden over det liøje Fjelddrag overalt bygget af gneisag- 

 tig og gneis-granitisk Sten, hyppig med en ren granitisk 

 Struktur. Ned over Skraaningerne fra den ovennævnte Høj- 

 flade paa vestre Side af Kjædedragets Ryg til Eldedalen 

 samt efter ProfiUinjen over denne lykkedes det ikke at træffe 

 det faste Berg stikkende frem. Fjeldgrunden var her over- 

 alt overdækket. Landskabets mildere Præg i Forbindelse 

 med den kraftige Vegetation, som her traadte frem, vakte 

 uvilkaarlig Forestillingen om, at man her havde forladt Gneis- 

 Graniten og derimod var inde paa en Skiferafdeling. At 

 drage sikrere Slutning herom lader sig paa Forhaand vel 

 ikke gjøre; — Mulighed kunde der dog være for, at en Glim- 

 mer skiferafdeling her hyggede Undergrunden. 



De lave Aase paa vestre Side af Dalsdalen (Eldeda- 

 len) ned imod Raa ere hyggede af granitiske og gneis-gra- 

 nitiske Partier. Men imellem disse optræder ogsaa større 

 og mindre Partier af en mørk aniflbolitisk Bjergart (en dio- 

 ritisk Dannelse), der ofte gaar over til en mere eller mindre 

 tæt flnskjællet Masse, der hovedsagelig synes at beståa af 

 sort til grønlig Hornblende med et porfyragtigt indvoxet 

 gulgrønt Feltspathspecies. Demie Feltspatli ligger oftere i 

 ringformige Afsondringer i den sorte Grundmasse. Ogsaa 

 Kvartsdrummer ligge iiidfældte deri. Stenen er ligt ind- 

 sprængt med Magnetjern. En mere grovkornig aniflbolitisk 

 Bjergart optræder ogsaa paa sine Steder mere selvstændigt. 

 Raanakken — en fremspringende Houg strax ovenom Raa 

 Præstegaard — er saaledes helt og holdent bygget af en 

 saadan. 



