359 



Flitternesholmen er en lav Holme ved Gaarden Flit- 

 ternes inde i GuUesfjord. Efter en Profillinje over Holmen 

 fra Vest mod Øst fandtes: 



1) Kalksten med indvoxet grønlig Straalsten. Strøg N— S, 

 Fald 45 « . 



2) derover Hornblendeskifer. Samme Strøg og Fald. 



Furø er en liden 0, der ligger omtrent midt ude i 

 Gullesfjorden, lidt udenfor det ovennævnte Langvasejde. 

 Langs den nordvestlige Del stiger Øen op i stejle Styrtnin- 

 ger. De dybest liggende Partier ere byggede af Glimmer- 

 skifer samt glindsende Skifer i tyndskifrig Lagdeling. Strøg- 

 retningen N — S, Faldet 45 ^ 0. Skiferen overlejes af gneis- 

 granitiske Partier, der bygger Øens Højpartier og herfra 

 skyder sig ned mod Øst, eneraadendende ligetil Stranden. 

 Langs den hele Vestside af den over % Mil lange 

 er Forholdet ensartet hermed. Ved den sydvestlige Ende 

 af Øen stikker Glimmerskifer og sandstenagtig Glimmerski- 

 fer frem under en Strøgretning af 140 " og en Faldvinkel af 

 60" NO, og overlejes ogsaa her af den nysnævnte gneis- 

 granitiske Sten, der saaledes bygger den største Del af Øen. 



Paa begge Sider af Gullesfjordbotten optræder den 

 røde gneis -granitiske Sten. Den temmelig smaakornige 

 Grundmasse af Feltspath og Kvarts — tildels indilettet med 

 større Krystaller af Feltspath — er rigt indvoxet med mørk 

 Magnesiaglimmer, der ofte stikker frem i Stenen i store 

 sammenhængende Flag, hvorved den erholder sit gneisartede 

 Præg. Ogsaa her synes Stenen i Regelen at være stærkt 

 medtaget af Forvitring. Bjergarten er forøvrigt ganske ens- 

 artet med den opover Kinfjeldet. 



Den lave, henimod 1000 Fod liøje Aasryg mellem 

 Gullesfjordbotten og det østenfor liggende brede Ejde over 

 til Kanstadf jorden er bygget af denne Gneis-Granit. Oppe paa 

 Højryggen optræder Stenen i Afsondringer eller med Lag- 

 deling. Strøg N— S, Fald vertikalt. 



Fra Gullesfjordbotten gjordes enExcursion opigjennem 

 Dalen, der herfra stikker mod Syd, op til Højden af Fjeld- 

 ryggen, der skiller mellem denne Dal og Øxfjorden. Her- 

 fra toges ned til Kasfjordbotten gjennem den saakaldte Stor- 

 dal, hvis Bund gjennem en lang Strækning saagodtsom helt 

 og holdent er optaget af det over en Fjerdingvej lange an- 

 seelige Storvand. Overalt træder her frem den samme gneis- 



23» 



