368 



G-ranit — med hyppige Overgange til Granit til den ene 

 og tyndlagede Skiferdannelser til den anden Side. Saa for- 

 skjelligartede de her nævnte Led end ved første Øjekast 

 kunne synes, vil det dog ved nærmere Undersøgelser paa 

 det klareste fremgaa, at de paa det Nøjeste ere knyttede 

 sammen, og at de alene danne petrografiske Afændringer 

 under én og samme Hovedform. Det er væsentlig Bjergar- 

 tens Glimmer, der her optræder som det bestemmende Mo- 

 ment. Jo mere denne Bestanddel træder tilbage og derun- 

 der grupperer sig spredt om i Grundmassen, desto bestem- 

 tere vil ogsaa den renere granitiske Struktur træde frem. 

 Jo riger e derimod Grundmassen bliver paa Glimmer, og jo 

 mere denne Bestanddel derunder ordner sig i sammenhæn- 

 gende Striber og tykkere Flag, iudtil den endog kan naa op 

 til at danne Bjergartens næsten mest fremtrædende Bestand- 

 del, et desto mere kararakteristisk gneisartet Præg vil denne 

 erholde og saaledes endog kunne naa frem tU sit andet Yder- 

 led — en fuldstændig udpræget Skifer. 



I de her omhandlede Fjeldpartier optræder Bjergarten 

 ogsaa i Regelen med Lagdeling, og i saa Henseende vil man her 

 kunne paavise en over det hele Strøg bestemt raadende Regel. 

 Naar undtages det enkelte Parti om Østerf jorden, er der ellers 

 overalt at aflæse en i N — S spillende Strøgretning med stejlFald- 

 vinkel mod V og mod under regelmæssige Foldninger. Dette 

 er et Forhold, der her træder saa skarpt frem, som Tilfældet 

 kan være i hvilkensomhelst sedimentær Lagrække, og dette 

 synes allerede i og for sig at tale stærkt imod den her 

 optrædende Bjergarts eruptive Oprindelse. Men hertil kom- 

 mer endvidere et Forhold, der vel synes i saa Henseende 

 at maatte blive at tildele en afgj ørende Vægt. Ved Kin ere 

 de her optrædende gneisagtige Lagmasser — der forøvrigt 

 paa det Nøjeste ere knyttede til Gneis-Graniten — fundne i 

 gjentagen Vexling ikke alene med Glimmerskifer, men ogsaa 

 med tyndlaget Kvartsit, altsaa under Forholde, der vidne 

 om, at Gneisen og den kvartsitiske Skifer tilhøre samme Ho- 

 vedrække, og at de ere dannede paa samme Vej. Men idet 

 nu disse tyndlagede kvartsitiske Skiferpartier utvivlsomt ere 

 af sedimentær Oprindelse, saa vil ogsaa deraf antagelig kunne 

 di-ages den Slutning, at Kyststrækningeus nneisdannelser og 

 den til samme paa det Nøjeste knytted.' Gneis-Granit med 



