372 



merskifer vexler med Kalksten og Alunskifer, saa der i saa 

 Henseende ing-ensomlielst Tvivl kan være om Skiferens geo- 

 logiske Plads — vil man kunne finde Glimmerskiferen ikke 

 alene i gjentagen Vexling med gneisagtige Lag, men ogsaa 

 petrografiske Overgangsforliolde fra Glimmerskifer til Gneis. 

 Man vil se, at Glimmerskiferen efter Strøgretningen optager 

 mere og mere Feltspath, saa det samme Lag, der begynder 

 som Glimmerskifer, i sin Forlæn geise kan ende som en fuld- 

 kommen Gneis, i petrografisk Henseende ganske identisk med 

 de renere Gneislag, der optræde inden den gneis-granitiske 

 Afdeling. 



Det fortjener forøvrigt at fremholdes, at Gneis-Grani- 

 ten navnlig optræder langs den egentlige Kyststrækning og 

 her saagodtsom eneraadende, idet de hist og her fremstik- 

 kende Zoner af Glimmerskifer ere helt forsvindende i Sam- 

 menligning med Gneis- Granitens uhyre Masser. Naar man 

 ud fra det egentlige gneis-granitiske Strøg, træder denne 

 med engang saagodtsom ganske tilbage, og dens Plads opta- 

 ges af en sammenhængende Glimmerskiferafdeling, inden 

 hvilken gneis-granitiske Afændringer alene forekomme som 

 helt underordnede Lidlejninger. Sees Sagen fra dette Syns- 

 punkt, kan der altsaa være nogen Grund til at sondre mel- 

 lem Hovedgruppens gneis-granitiske Afdeling og Glimmer- 

 skiferafdeling, en Sondring, som dog — som det vil fremgå a 

 af det, der ovenfor er udviklet — ingenlunde er at udstrække 

 videre, da Gneis-Graniten og Glimmerskiferen i det Hele og 

 Store optræde som vexlende Led inden samme Hoved- 

 gruppe. 



At Lagstillingen langs Kyststrækningen i Regelen er 

 stejl, idet Faldvinkelen kun sjeldnere gaar ned under 60 ^, 

 men oftest endog overstiger dette Tal, mens det paa den 

 anden Side er langt svagere indover Landet mod Øst — 

 udenfor Hindø — hvor Glimmerskiferen bliver eneraadende, 

 er et Forhold, som ikke bør oversees. Dette i Forbindelse 

 med de langs Kyststrækningen saa stærkt fremtrædende og 

 saa skarpe Foldninger inden Lagstillingen vidner antagelig 

 om, at det navnlig er over disse Strøg, at de hævende Ki^æf- 

 ter have virket med sin største Intensitet. At Gneis-Gra- 

 niten saaledes som den her træder frem — dens sedimentære 

 Oprindelse forudsat — er at opfatte som en længst fremskre- 

 den metamorfoseret Bjergart, og at den netop i dette sit 



