390 



en Zone af 12 Fods Længde og 1| Fods Mægtighed, i hvil- 

 ken tjmde Lag af tivid romboedrisk Kalkspatli gjentagne 

 Gange vexle med Baand af ren Granit. 



Fig. 43 giver en Fremstilling af dette mærkelige 



midt inde i dette sees 



K,„ Et Par Linjer tykt Overdrag af Kalk. 



Disse vexlende Baand viser en Strøgi^etning af 160 ^ 

 og et Fald af 60 " SV. Den livide kulsiire Kalk optræder 

 desforuden ogsaa liyppigen paa forskjellige Punkter somtynde 

 Overdrag nedover den gneis-granitiske Stens Afsondrings- 

 flader. Strax i Nærheden heraf stikker Kalken indigjennem 

 den gneis-granitiske Sten som en flngertyk Aare under en 

 Strøgretning af 40 *^ og stejlt nordvestligt Fald. 



Lidt længere frem gaar Graniten over til en skifrig 

 gneisartet Sten med Strøgretning N— S, Fald 45 ^ 0. 



I denne røde mere skifrige Afændring flyder Kvartsen 

 og Feltspathen oftere saaledes sammen, at de danne som en 

 sammenhængende Masse, i hvilken den for Graniten saa 

 karakteristiske kornige Sammensætning saagodtsom ganske 

 forsvinder. 



Ogsaa ved Stranden ved Gaarden Østnes, hvor en 

 højrød ulaget Granit tildels med sammenflydende Feltspath 

 og Kvarts træder frem, er Graniten gjennemsat af et over- 

 ordentligt stort Antal Aarer af den hvide I^lalkspath, — af 

 Tykkelse fra et Par Linjer indtil et Kvarter. Aarernes 

 Strøgretning nærmer sig oftest 0— V, Faldretningen nordlig 

 fra 30 ^ til 45 ". Disse Aarer kile sig ofte ud fra hinanden 

 som Forgeninger, indesluttende Linjers tykke granitiske 

 Striber, for igjen længere frem at samles. Forøvrigt stikker 

 ogsaa disse Kalkaarer her frem i de forskjelligste Retninger 

 — oftere dog blot som et tyndt Overdrag over Granitens 

 Afsondringsflader. Aarernes Heldningsvinkei kan ofte gaa 

 langt under den ovennævnte og paa sine Steder endog nærme 

 sig Horisontalplanet. 



