405 



ende derfra kunde være at drage. I nærværende Afhand- 

 ling foreligger der imidlertid lagttagelser, ikke alene fra et 

 vidtstrakt Strog af Kyststrækningen, men tillige fra de Dele 

 langs samme, der nærmest kan være at opfatte som Feltets 

 egentlige Centralstrøg, samtidig som Forholdet mellem Gneis- 

 Graniten og Glimmerskiferafdelingen her maaske vil være 

 klarere at aflæse end over hvilketsomhelst andet Strøg langs 

 Kysten. Hindøens ydre orografiske Forholde med den af 

 Gneis-Graniten byggede vilde Vestdel og Østsidens af Aas- 

 drag gjennemsatte Lavlandspartier synes allerede ved første 

 Øjekast at antyde, at der her kunde være et rigt Felt for 

 Undersøgelser langs Afdelingernes Grændsestrøg. Og de 

 lagttagelser, der nærmere ere omhandlede i Detailbeskrivel- 

 sen, ville ogsaa godtgjøre, at saa i Virkeligheden er Til- 

 fældet. 



For nærmere at kunne bestemme Gneis-Granitens For- 

 hold til Glimmerskiferafdelingen maa der forst blive at af- 

 gjøre, hvorvidt Gneis-Graniten kan være at tilskrve en erup- 

 tiv Oprindelse eller ej. 



Dette Spørgsmaal antages at maatte kufine besvares 

 ved paa den ene Side at se hen til Strukturforholdene inden 

 det gneis-granitiske Felt og paa den anden Side til Forhol- 

 dene, saaledes som de træde frem i Grændsen eller Over- 

 gangsstrøgene mellem Gneis-Graniten og Skiferen. 



Gneis-Graniten optræder her i forskjellige større og 

 mindre i Dagen fra hinanden udsondrede Fjeldpartier. En 

 Afdeiing bygger \saaledes den store Senjen-0's vestlige Del. 

 Paa Sands-Øens vestlige Pynt stikker en liden Flig frem; 

 Bjarkey og den høje og vilde Grytø ere for største Delen 

 byggede af denne Bjergart. Men navnlig er det paa Hind- 

 øen at den bryder frem i de største sammenhængende Par- 

 tier. Hele Øens vestlige Del fra Risesund mod Nord tilDi- 

 germulen mod Syd, er bygget af disse gneis-granitiske Mas- 

 ser, — dog ogsaa her i en Mangfoldighed af fra hinanden ved 

 dybe aabne Dalløb ogEjdefar udskilte Fjeldpartier, der opad 

 ende snart i mere kuppeformige Toppe, snart i skarpere 

 Rygge og snart i spidse Alpetinder. Kvedfjord med den 

 lange Gullesfjord, der skjærer sig ind fra Nord, samt Kan- 

 stadfjord, der stikker ind fra Syd, danner i Forbindelse med 

 det lave og brede Ejde mellem disse Fjordbunde en skarpt 

 betegnet og sammenløbende Grændselinje for dette vestlige 

 K. n. V. S. Skr. 7de Bd. 2. 26 



