408 



sine Tider saagodtsom ganske kau forsvinde i den røde 

 storkornige Granit, til andre Tider optræde i større eller 

 mindre Mængde men altid som en mere underordnet Be- 

 standdel fordelt om i Stenen, kan den derimod inden de 

 mere smaakornige Afsondringer optræde saa rigelig og 

 saa jævnt fordelt, at den paa en vis Maade gjerne kan 

 siges at udgjøre Bjergartens Hovedbestanddel. I dette 

 Tilfælde kunde Stenen maaske betegnes som en Giim- 

 mergranit. 



Ogsaa Glimmerens Grupperingsmaade kan være højst 

 forskjellig. Den kan snart findes nogenlunde jævnt for- 

 delt om i Stenen, dels samlet i større eller mindre klurap- 

 formige Aggregater, til andre Tider igjen findes fordelt 

 i flne snart sammenhængende, snart afbrudte parallelt 

 løbende Striber, hvorved Bjergarten tildeles et tilsynela- 

 dende gneisartet Præg. 



Hornblende optræder oftere i Glimmerens Plads eller 

 i Forbindelse med sortglindsende Magnesiaglimmer. Der 

 synes ogsaa at være Grund til at forudsætte, at Grani- 

 tens Magnesiaglimmer i Vii^keliglieden ev en Omdannelse 

 fra Hornblende. 



Efter de forskjellige Forholde, under hvilke Bestand- 

 delene saaledes træde frem, vil den renere granitiske 

 Bjergart kunne sondres i følgende Underaf delinger: 



a. Rød grovkornig Granit — fattig paa Glimmer. 



b. Stribet Granit, i livilken Glimmeren er grupperet i 

 stribevis Fordeling. 



c. Glimmer-Granit, en mørk mere smaakornig Afændring, 

 i hvilken den sorte smaabladede Magnesiaglimmer i 

 jævn Fordeling findes som Bjergartens stærkt frem- 

 trædende Bestanddel. Den smaakornige Feltspath 

 viser i denne Afændrmg oftest en smudsjgh vid, sjeld- 

 nere rødlig Farve. 



d. Hornblende-Granit, — oftest af en mere smaakornig 

 Sammensætning, i hvilken Hornblende har optaget 

 Glimmerens Plads. Paa sine Steder kan Hornblende 

 vise sig saa stærkt fremtrædende, at den nærmest kan 

 være at betegne som 



e. granitoidisk Amfibolit. 



f. Syenitagtig Granit — en Overgangsform fra Horn- 



