410 



Stenen viser i Bnidet sjelden nogen frisk Farve, men 

 synes oftest at have lidt i temmelig liøj Grad under en 

 begyndende Forvitring af Feltspatlien. Der kunde der- 

 for maaske være nogen Eimeiigiied for, at Oiigoklas 

 optræder som Bestanddel ved Siden af Ortlioklasen. 



Paa Gnmd af sin store Rigdom paa Glimmer og den- 

 nes ofte over store Flader sammenliængende Fordeling 

 viser Haandstenene i Brudet ingenlunde ganske Præget 

 af den karakteristiske Granit, livorvel den hyppig vexler 

 med Partier af petrografiske xlfæudringsformer, i hvilke 

 Bestanddele ere saaledes sammenknyttede, at Bjergarten 

 her faar et rent granitisk Udseende. 



Som accessoriske Bestanddele ere iagttagne Magnet- 

 jern i finkornig Fordeling ligesom ogsaa Svovlkis. 

 At disse ved første Øjekast i sine Strukturforliolde 

 saa afvigende Bjergarter fra den udprægede Gneis til den 

 karakteristiske Granit alene ere petrografiske Afændrings- 

 former under én og samme Hovedform, antages at raaatte 

 fremgaa ved nærmere at se hen til de gjensidige Forholde, 

 hvorunder de optræde. Inden de mere udviklede Gneiszoner 

 vil man hyppig finde den udprægede skifrige Gneis vexlende 

 med Baand af ren granitisk Struktur og ogsaa paa andre 

 Maader knyttede til granitiske Partier under Forholde, der 

 synes at skulle gjøre det umuligt at udsondre dem fra hin- 

 anden som særlige Dannelser. I Bunden af Kasfjord vil 

 saaledes hyppig i den karakteristiske Gneis findes rent gra- 

 nitiske Partier eller Udsondringer, der gjennem jevne Over- 

 gange lober sammen med Gneisen. Den flammede baandfor- 

 mige lagdelte Gneis ender gjennem umaarkelige Overgange i 

 disse granitiske Partier, der igjen til den anden Kant paa 

 den samme umærkelige Maade afsluttes ved en ny Optræden 

 af gneisagtige baandformige Skiferlag. Her er Forholdet 

 saadant, at der ingenlunde kan være Tale om, at Graniten 

 har gjennembrudt Gneisen, eller at disse skulle være at til- 

 lægge en indbyrdes tbrskjelligartet Oprindelse. De danne 

 øjensynligen et fra sin første Oprindelse sammenhæugende 

 Hele. 



Endnu mærkeligere ere Forholdene at aflæse inden 

 Gneis-Graniten, der paa det Bestemteste træder frem som et 

 Overgangsled meliera Gneis og Granit. Der er allerede oven- 

 for fremhævet, at Gneis-Graniten viser Overgangsformer til 



