412 



frem, idet Strøgretningen i sin store Almindelighed er nord- 

 sydlig eller spillende derom. Og en lignende Regelmæssig- 

 lied er ogsaa i det Store at paavise med Hensyn til Lagenes 

 Faldvinkel. Faldet er i Eegelen stejlt og gaar sjelden ned 

 under 60**. Det kan dels være østligt, dels vestligt. Op- 

 gaaes en Profillinje tversover Feltet fra Hindøens Vestside 

 i østlig Retning til henimod Sandtorv ved Tjelsundet, saa 

 vil man over den Del, der ligger mellem Sortlandssimd paa 

 den ene og lienimod Gnllesfjord paa den anden Side finde et 

 regelmæssigt vestligt Fald. Langs GuUesfjorden slaar Fal- 

 det om til østligt, og endelig bøjes det igjen langs Tjelsun- 

 det fra Lødingen nordover om til vestligt. Her er alt saa at 

 paavise regelmæssige Foldninger i Lagstillingen og i disse 

 deltager Gneis-Graniten med sine forskjellige Overgangsfer- 

 mer lige ned til Gneisen ganske paa samme Maade, — et 

 Forhold, der neppe vilde kunne træde saaledes frem, om disse 

 her omhandlede Led var at henføre til forskjellige Tidsperi- 

 oder eller at tilskrive en forskjelligartet Oprindelse. 



Men heraf vil igjen antagelig fremgaa, at de Slutnin- 

 ger med Hensyn til Genesis, der kan være at drage fra et 

 eller andet af Afdelingens mere betegnende Led, ogsaa paa 

 samme Maade maa blive at gjøre gjældende ligeoverfor Af- 

 delingen som en Helhed. 



I en Afliandling „Beitrage zur Miki-omineralogie" *) 

 kommer A. v. Lassaulx til den Slutning, at en Granit in 

 situ kan omdannes til en Skifer. Der er visselig ogsaa me- 

 get, der taler for Muligheden af en saadan Omdannelsespro- 

 ces, og under denne Foriidsætning kunde der, naar ikke an- 

 dre Forholde vidnede derimod, paa Forhaand være Grund 

 til at drage den Slutning, at Graniten er den egentlige Mo- 

 dersten for Gneis-Graniten og dennes forskjellige Afændrings- 

 former ned til Gneisen, saaledes som disse træde frem inden 

 Kyststrækningens gneis -granitiske Felt. I Vexling med 

 Gneisen paa Kinlandet — ved GuUesfjordens nordvestlige 

 Udløb — optræder imidlertid ikke alene Lag af ren Glim- 

 merskifer, men ogsaa af kvartsitisk tyndlaget Skifer i kon- 

 kordant Lagstilling med Gneisen og vexlende med dennes 

 Lag. Om man ogsaa kunde forudsætte, at Glimmerskiferen 

 var en Omdannelse af Graniten in situ, saa vilde der dog i 



*) Poggendorffs Aualen 1872. 



